107 



tiden såväl allierade som inviterade i särskilda uppsatser 

 skulle sammanfatta sina önskningsmål och ändringsförslag 

 till de artiklar i Kölnresessen, hvilka man ännu icke slut- 

 diskuterat. Genom kompilation af dessa skulle man sedan 

 så mycket snarare komma till öuskadt mål. Redan den 4 

 kunde braunsclnveigarna till de allierade öfverlämnä ett 

 utkast till den nya recessen, livilket de uppgjort med biträde 

 af Dörnberg och Badeuhausen 1 ). 



Följande dag — det var dagen förrän man skulle 

 samlas till kretsdag i Luneburg i nedersachsiska kretsen — 

 öfverraskades Biörenklou och Snoilsky af ett besök af samt- 

 liga de braunschweigska och kasselska representanterna. 

 Efter öfliga preludier om furstehusens lifliga önskan att 

 upprätthålla „god korrespondens och vänskap" med Sverge 

 öfvergiugo de till de brännande frågorna för dagen. Braun- 

 schweigarna och främst Schwartzkopf, hvilkeu som vanligt 

 förde ordet, afgåfvo de mest öfvertygande försäkringar om 

 sina principalers goda vilja att uppfylla, livad som ålåg dem 

 i kraft af rikskonstitutionerna och generalgarantin 2 ). Men 

 svenskarna borde göra skiluad mellan de förpliktelser, som 



sen" skulle utgå ur recessens 1 §, „weijl ini Eingang dissfalls 

 schon genugsame Versehung geschehen", och såsom stridande mot 

 artikeln VIII. § „Gaudeant" i fredsinstrumentet (art. aftrykt ofvan 

 II. 17 not I). Sn:s prot. 21 nov. (ldec.) 1657. ]A. S.] Joachim hänför 

 (332) den kasselska representantens ofvanrefererade votum till kon- 

 ferensen den 22 december. Enligt Sn:s prot. har det afgifvits den 

 1 och återhämtats den 22. 



') Joachim, 316-17. 



2 ) „Theres hei-skaper -\vore vi constitutionum Imperij et gtia- 

 rantiae in Instrumento Pacis och andre Puncter förbundne at 

 adsistera E. K. Makt. för Bremer-Verde och elliest, och theruthi 

 wille the fahra fort och giöra sitt bästa." B. — K. M. 28 nov. 

 1657. [A S.] 



