111 



Uppgiften att nya upplysningar ingått från Karl Gu- 

 staf i alliansfrågan öfverensstäinde med sakförhållandet. Men 

 egnade att uudanrödja hiudern för Sverges inträde voro 

 dessa upplysningar icke. Konungen aubefalde sina repre- 

 sentanter att se till, det hans rätt till understöd i kraft af 

 Hildesheimalliausen genom det nya förbundet icke skulle 

 beröfvas, utan tvärtom tillförsäkras honom, samt ålade dem, 

 att i fall „illimitata iuclusio" ej stode att vinna, de uttryckli- 

 gen skulle „praecavera", att Österrike hvarken direkt eller 

 indirekt måtte undantagas från de makter, mot hvilka för- 

 buudsförpliktelseu skulle gälla 1 ). 



Egendomligt nog hade emellertid en del af Schwartz- 

 kopfs meddelanden vakt knappast mindre förvåning hos 

 hans följeslagare på konferensen den 5, än de vakt far- 

 hågor hos svenskarna. När desse af de sistnämda anhöllo 

 om närmare kommentarier till den braunschweigska kan- 

 slers förslag, fiugo de det besked, att man icke konsulterat 

 med Schwartzkopf om detaljerna af hans proposition, utan 

 endast om generalia, att man icke hört alla hans „konditio- 

 uer" af Johan Filip själf, åtminstone icke samtidigt och i 

 ett sammanhang, men att man icke velat motsäga honom, 

 då han sedan en tid nästan dagligen konfererat med kur- 

 fursten och Boyneburg och man sålunda måste tro, att han 

 talat å Johan Filips vägnar 2 ). Efter en noggrann sonde- 

 riuR' af ärkekanslern i medlet af december meddelade Dörn- 



') B. — K. M. 5 dec. 1657. [A. S.] För att tillika lägga häm- 

 sko på underhandlingen framhöllo de därjämte nödvändigheten af 

 Frankrikes, Wurtembergs och Pfalz' medinträde samt återhämtade 

 de öfliga varningarna, att furstehusen icke borde „snärija sig föl- 

 djupt med the katholiske". 



2 ) B. — K. M. 28 nov., 1, 5 dec, Sn. - K. M. 1, 5 dec. 

 1657. [A. S.] 



