112 



berg - och Badenhausen, att han i sitt samtal med dem syn- 

 barligen velat undvika ett närmare ingående på frågan om 

 Bremens och Verdens eventuella inneslutning i fall af Bre- 

 mer-Vördes evakuatiou, och hans uppfattning i öfrigt sam- 

 manfattade de så, att Sverges samtliga provinser skulle 

 intagas och njuta „pleno foederis effectu", mot hvem det vara 

 månde, äfven mot Österrike, såvida konung Leopold och 

 hvilka andra som hälst „icke i anledning af polska kriget, 

 utan af annan orsak eller under annan föreväudning" skulle 

 angripa Sverges riksländer 1 ). 



Om de kasselska representanterna förstått ärkekanslern 



l ) B:s diar. 5 dec. 1657. [A. S.] Säves framställning p. 48 är 

 icke korrekt. Att kurfursten till Dörnberg skulle hafva yttrat, 

 det „Bremen och Verden kunde sättas i fredligt stånd, då Bremer- 

 Vörde blifvit utrjmdt", är i sig själf meningslöst och framgår 

 icke af den källa (B:s diar. 5 dec.) S. använder. „Då han Törne 

 berg", så meddelar B. den kasselska representantens ord „tyckiandes 

 sig hafwa tilfälle at sondera Churförsten och komma på grunden 

 af Cantzler Schwartzkopfs Proposition . . . stälte fram (om man) 

 kunde includera hertigdöhmerne Brehmen och Vehrden cum pleno 

 effectu foederis, så snart festningen Brehmen Vehrde wore nu af 

 Kreijtzen recupererat? Hwartill Churförsten inthet hafwer i för- 

 stonne swarat directe, men D:r Heijlandh sagt at ther wore godh 

 rådh till, nembl. at bådhe Hertigdöhmerne Bremen och Werden, 

 så wähl som Holsteijn sattes förmedelss Pacta uthi lijka condition 

 och wilkor, så att Bremer Verde kunde theruppå evacueras och 

 Holsteijn blifwa satt uthi fridhgit ständh . . . När Törneberg 

 hade theremoot invändt disparitatern causae nembl. at Bex Danine 

 wore aggressor och hadhe turberat pacem Imperij, och K. M:t till 

 Swerrie wore lassessita iniurijs Danorum, hade fuller Churförsten 

 och the twå Brunsswijkeske theruthi gifvit Törneberg ja och bijfall, 

 men Churförsten har inthet welat på någon rätt determination af 

 Törnebergs förestälte fråga, uthan gillade D:r Heijlands förslagh, 

 såsom wore thet beqwämast at komme uhr saken." 



