113 



rätt, sa öfverensstämde hans mening ingalunda till fullo med 

 Schwärtzkopfs proposition l ). Med sa mycket större intresse 

 väntade svenskarna att fä se det nya recessförslaget. Det 

 medförde fullständig missräkning. Speciticeringen af de 

 fördragslutandes enskilda landsdelar hade utlämnats. För- 

 hoppningen om Pommerns inneslutning var därmed aflägsnad. 

 Vidare hade den bestämmelse införts, att ingen af de kon- 

 federerade på grund af audra tidigare afslutna fördrag 

 behöfde lämna assistens eller ställa sin kontingent i fält. 

 Härigenom var för Sverge dess rätt till understöd i kraft 

 af Hildesheimförbundet afskuren. Fö) 1 större säkerhets skull 

 talades i recesseus 1 paragraf tvänne gånger om de allierades 

 skyldighet att icke inblanda sig i utländska krig. Den 2 

 artikeln bestämde de konfedererades skyldigheter, för det 

 fall att en af dem skulle anfallas af en utländsk fiende. 

 Slutligen faststäldes en ratifikationsfrist af 3 månader och 

 förbehölls, att om någon af intressenterna icke genast skulle 

 underskrifva förbundsrecessen, fritt tillträde dock äfven för 

 framtiden skulle stå honom öppet 2 ). „ Såsom af den med- 

 sända kopian synes, har icke ett enda af miua monita ätten - 

 derats, utan bestämmelser blifvit införda, som ännu mera 



') Dörnbergs intryck vart. o m., att den gick „snörrätt emot" 

 den samma. Källa föreg. not. 



'-) Joachim, 317 — 318, 323 — 326, samt recessförslaget (efter 

 Sn:s — K. M. [A. S.] 8 dec. 1657). Recessen faststälde jämväl 

 storleken af de kontingenter, hvilka de fördragslutande skulle 

 uppställa till förbundshären. Sverge-Bremen var taxeradt till l'"iu 

 ni. till fot och 428 till häst. Snoilsky ansåg summan alldeles Eör 

 hög, sa mycket mer, som det ju ännu låg i vida fältet, för hvilka 

 provinser Sverge skulle biträda förbundet. Sn. — K. M. •"> dec. [A. 

 S.] 1657. Sin föresats trogen att undvika alla „diffikultetei- för- 

 klarade han emellertid, att han trodde, det kon. af Sverge kunde 

 bekväma sig t. o. m. till en större, om det vore af nöden. Joachim. 323. 



