132 



skulle inlåta sig- i den 1 j. Den wiirtembergska representan- 

 ten hade redan tidigare meddelat, att härtig- Eberhard gärna 

 sage, det värket bletve „väl uttröskadt". innan han fattade 

 ett definitivt beslut 2 ). Och jämväl Mevius i Liineburg kunde 

 referera till försäkringar om vänskap och förtroende, som 

 han mottagit af de braunschweigska representanterna pa 

 kretsdagen 3 ). Väl hade han märkt, att man i furstehuset 

 satte sin lit till alliansen, men han var öfvertygad om, att 

 man icke ville skynda med afslutningen, innan man fått se. 

 huru förhållandet skulle gestalta sig mellan Sverge och 

 Braudeuburg 4 ). 



Biörenklou och Snoilsky voro långt ifrån okunniga 

 om, att vänskapsförsäkringarna icke voro fullödigt mynt, 



') B. — K. M. 19 dec, Sn. - K. M. 12, 1» dec. 1657. [A. S.] 

 Jfr. Ottos rel. 12, 26 dec. [A. H.] Joachim, 327 ff. „Cantzler Schwartz- 

 kopf sade the war här annars öfvertalt, och lährer af theres Rela- 

 tioner nu finna saken i ett annat lag-h." . . . ,.The höre och ser af 

 Oatholicis mehr än them kärt, ähr och the kunne referera". 



2 ) B. — K. M. 5 dec. 1657. [A. S.] Schwartzkopf hade emel- 

 lertid före sin afresa frän Frankfurt försäkrat det wurtemberevka 

 sändebudet, att Pfalz, Wiirtemberg och andra evangeliska skulle 

 „gärna tagas in i förbundet". 



3 ) „ . . . ist man unter mutnas amicitiae et conridentiae con- 

 testationes verplieben". Mevius, Sternbach och Marschalk — K. M. 

 10 dec. 1657. [A. S.j 



*) Källa föreg. not och Mevius — K. M. 21 dec. 1657. [A. S.| En 

 beskickning (ledare för densamma var Heimburg: jfr. konferenserna 

 mellan honom Somnitz och Tornau i Berlin (ofvan II. 120 not. 4). 

 som på grund af ett beslut pä konferensen i Hannover i medlet 

 af november ä furstehusets vägnar afsändts till Berlin och där i 

 slutet af månaden mottagits i audiens, hade i själfva värket åter- 

 vändt med det besked, att kurfurstens brytning med Sverge var 

 oundviklig. Joachim, 311. 



