146 



vidrigt", som kunde följa, men borde de tillika försöka 

 värka för, att man stannade vid de generella termerna i 

 kretsdagsbeslutet af år 1654. Ty konungen hade vid upp- 

 bådet blifvit „ludificerad" i nedersachsiska kretsen: den be- 

 nägenhet man i kretsen visat att stå honom bi hade till 

 och med gjorts illusorisk, genom att man från visst håll 

 allvarsamt afrådt assistensen eller beviljat den på för ho- 

 nom intolerabla villkor x ). En särskild order bemyndigade 

 slutligen representanterna att meddela, det konungen, i fall 

 Brandenburg och kretsen skulle säkerställa honom för all 

 invasion från Polen, å sin sida ville förbinda sig att icke 

 föra uågra trupper till lands mot nämda rike 2 ). 



Först den 10 februari, när förhandlingarna redan voro 

 så godt som slutförda, inträffade Lancken och Wulffrädt 

 i Leipzig 3 ). Att stämningeu icke låg för dem, visade sig 

 redan däraf, att de först efter vissa svårigheter fingo när- 

 mare uppgift om negociationernas gåug 4 ). Öfver kretsda- 

 gens beslut angående ,, författningen" hade de ingen anled- 

 ning att beklaga sig, så mycket mindre, som de blifvit un- 

 derkunniga om, att brandenburgarna före deras ankomst 

 „instantissime" drifvit på en sådan och försökt vända deu 



1 ) K. G. alluderar naturligtvis på den brandenburgska repre- 

 sentantens hållning i Luneburg. 



2 ) „Ihr wisset wass ich mich mtindlich erklerete, dass ich 

 im fall Brandenburg undt der Cräiss vov alle invasion auss Polen 

 versichern will, dass ich auch alsdann zu lande keine Trouppen 

 wolte nach Polen gehen lassen." R. E. — Lancken 17 jan. 1658. 

 [A. 8.] 



<) Lancken — K. M. 2 febr. 1658. [A. S.] 

 4 ) Sessionsprotokollen. [A. S.] 



