150 



Den 14 februari, således redan innan förhandlingarna 

 blifvit slutförda i Leipzig, afslöts i Berlin mellan Branden- 

 burg och Österrike en offensiv och defensiv allians mot 

 Sverge, hvilken äfven det polska sändebudet med det för- 

 sta lofvade biträda för sin herres räkning. De förbundne 

 förpliktade sig att uppställa en armé af 23,000 m. och 

 lämuade kurfursten att afgöra, när operationerna skulle be- 

 gynna. I en hemlig artikel medgafs Fredrik Wilhelm rätt 

 att besätta de viktigaste platserna i svenska Pommern 1 ). 



Knappt hade emellertid förbundet kommit till stånd, 

 när redan underrättelsen flög öfver Europa, att Karl Gustaf 

 efter sitt korta, lysande vinterfälttåg på de danska öarna 

 tvungit kouung Fredrik till freden i Roeskilde. den fred, 

 som betecknade höjdpunkten af Sverges lycka och makt 

 och som hotade Danmark med politisk förintelse. Med oro 

 frågade man sig. hvart den segerrike eröfraren skulle vända 

 sina vapen och hvar kampen mellan Sverge och dess för- 

 bundna fiender i mellersta Europa skulle utkämpas 2 ). I syn- 

 nerhet i Tyskland hade man all anledning till bekymmer. 



Alt eftersom kampen mot Danmark närmade sig sitt 

 slut, växte Karl Gustafs önskan att med Frankrikes och 

 Englands understöd skrida till uppgörelse med Österrike 

 och „dess adherenter". Efter freden i Roeskilde upprullade 

 konungen från Seeland för Biörenklou siua planer för fram- 

 tiden i trenne längre skrifvelser 3 ), i hvilka de många or- 



') Mörner, 229 ff., 683 ff. Erdmannsdörffer-Oncken, 291 — 92, 

 Pribram, Berichte Lisolas, 382 not 2, och där cit. källor. 



2 ) B. - - K. M. 27 mars. diar. 20, 30 mars, 1 april. Joachim, 

 397 not 1. 



3 ) R. B. — B. 20 febr. [A. S.] och tvänne skrifv. af 2, (12) mars, 

 »le två senare i tryck hos Adlersparre. V. 177 ff.. 193 ff. Skrifvel- 



