157 



slutas, kunde kanske freden älven med Polen fas till staud 1 ). 

 En fråga af synnerlig vikt ansågo de sig dock böra ställa 

 till de brannschweigska representanterna, den nämligen, hvilken 

 Brandenburgs hållning beträttande förbundet egentligen var. 

 Ty skulle kurfursten biträda det samma eudast med för- 

 behåll, att han. om polackerna genom hans länder ville för- 

 söka inrycka i svenska Pommern, icke vore skyldig att för- 

 hindra sådant. — så kunde braunschweigarna lätt finna, att 

 man på svenskt håll svårligen kunde gå iu därpå. Knap- 

 past kunde det väl öfver hufvud tillåtas kurfursten, som pa 

 sa ..åtskilliga odrägeliga sätt ottenderat" kouungen af Sverge. 

 att blifva medlem af alliansen, innan han afstod från bunds- 

 förvandtskapet med Österrike och ådagalade, att han var 

 fri frän andra ,,contrariis nexibus". Braunschweigarna borde 

 därför arbeta på Brandenburgs „allvarliga och varaktiga 

 konversion" 2 ). 



Karl Gustaf hade efter sitt meddelande till represen- 

 tanterna i december i nära två månader förhållit sig tyst i 

 alliansfrågan. Den 8 februari 3 ) lät han dem veta, att han 

 kunde bifalla till att jämte Frankrike inträda i den konfe- 

 deration, som ,.mellan bägge kronorna och riksständerna" 

 planerades i Frankfurt, men däruppå borde ,,krouorna icke 

 reposera sig, utan med en närmare och a part allians således 



G:s segrar öfver Danmark och att å andra sidan B. och Sn.. såsom 

 Joachim låter förmoda, skulle hafva gifvit sitt bifall till förslaget 

 om en birecess, framgår icke af de svenska representanternas be- 

 rättelser och förefaller i sig själft föga antagligt. Jfr. nedan. 



') Jfr. Joachim, 703 not 1. 



-) B:s diar, 30 mars, 1 april 1658, A. S. Köcher, 247, Joachim, 

 403 not 1. 



3 ) B. B. — B. 28 jan. 1658. [A. SJ . . . „tv Austriacae Do- 

 auctoritas läncker och föhrer Ständerne huart the willia" (sic). 



