163 



alliansen. Men Gramont och Lionne underskattade ingalunda 

 de svårigheter, som stälde sig i vägen för underhandlingen, 

 så mycket mindre, som Biörenklou jämväl för dem fram- 

 hållit, att Sverge icke kunde inträda i alliansen jämte Branden- 

 burg, förrän konungen blifvit underkunnig om, huru Fredrik 

 Wilhelm skulle förhålla sig i frågan om ett eventuelt tag 

 af den svenska armén genom kurfurstens länder till Polen. 

 „Aldrig har en affär varit så invecklad", skrefvo de till 

 kardinalen den 16 april, „Gud gifve, vi kunde finna medlen 

 att reda den i tid"! *) 



För att äudtligen bringa reda i -situationen 2 ), föreslogo 

 de Boyneburg, att man till en början skulle skrida till af- 

 slutning af alliansen med dem, mellan hvilka det kunde 

 ske utan större svårighet, att m. a. o. Frankrike, Sverge, 

 Pfalz och Wurtemberg 3 ) skulle uppgöra saken med de för- 

 bundne, medan man däremot för Braudenburg skulle lämna 

 platsen öppen, till dess kurfursten ackommoderade sig med 

 Karl Gustaf. Om man engåug finge förbundet till stånd, 

 så skulle, — det var deras öfvertygelse, — de, som „tergi- 

 verserade", skynda sig att inträda för att icke blifva ute- 

 slutna 4 ). 



1 > „Memoire a Mg:r le Cardinal" 16 april 1658. Allem. Vol. 

 CXLI. [A. P.] 



2 ) „Pour desbrouiller toute cette confusion nous avons pro- 

 posé a M. de Bermebourg" . . . Källa föreg. not. 



1 ) Att fransmännen till denna kategori föra äfven Pfalz och 

 Wilrtemberg, är belysande för, med hvilken visshet de räknade på 

 •leras biträde. 



+ ) „ . . . que cela mesme ponrra obliger Brandebourg a donner 

 passage aux Suedois et pourra aussi faire redresser la mauvaise 

 conduite de 1'Electeur de Treves quand il se verra exclus et que 

 la France declarera ne pouvoir recevoir, (comme un allie pour lob- 



