168 



till konungen i senare hälften af april, „det ena Rheualli- 

 ansen; clet^andra förlikningen med Brandenburg" 1 ). Frans- 

 männen understöddes på det bästa af kurfursten af Mainz 2 ) 

 och hela det protestantiska och svenskväuliga partiet i 

 Frankfurt. I synnerhet rådde de kasselska representanterna, 

 att man icke skulle bringa kurfursten till „ desperation*' 3 ). 

 Och Boyneburg framhöll vältaligt, hvilket farligt hinder det 

 vore för hans herres och Kur-kölns goda uppsåt samt kro- 

 nornas intresse, om Brandenburg af „en otidig fruktsamhet" 

 skulle trängas ifrån de andra kurfurstarna och nödgas taga 

 parti med Österrike. Han anförtrodde Biörenklou, att han 

 sett brandenburgarnas hufvudinstruktion och förnummit, 

 att den var „för kronorna god" 4 ). 



Det hade icke behöfts så mycken öfvertaluing. för att 

 Biörenklou och Snoilsky skulle modifiera sin hållning beträf- 

 fande kurfursten och hans rätt till inträde i alliansen samt 

 hos konungen börja tala till hans förmån. Alt fortfarande 

 pågick ett tämligen lifligt umgänge mellan dem och de 

 brandenburgska representanterna i Frankfurt 5 ). Wienrege- 



t) B. — K. M. 13 april. Jfr. B:s .liar. 28 mars 1658. [A. S.j 

 Köcher, 216, Joachim, 401, Lionne och Gramont — kard. 7 maj 

 1658. Allem. Vol. CXLI. [A. P.] 



2 ) B. — K. M. 18 maj 1658. [A. S.] 



3 ) De hade ingen order att utesluta honom, förklarade de. 

 Sn. — K. M. 3 april 1658. [A. S.] 



4 ) B. — K. M. 13 april 1658. [A. S.] 



8 ) Äfven Rhenalliansen var då och da pä tal. Det gälde 

 gifvetvis för representanterna att taga reda på hvarandras 

 hållning angående den samma. B:s diar. 7 dec. 1657 ; (samtal mellan 

 Biörenklou och Portmann). „Er (Canstein) habe gehofft mann 

 werde sich deswegen etwas näher mit einander sonderlich in 

 Quaestione Quomodo vnderreden, darmit Er von Seinem gnädig- 



