175 



stå vid bärget", skrefvo representanterna öfverraskade till 

 konungen den 28 maj. „och man vet icke rätt, huru man 

 skall komportera sig" l ). 



Karl Gustaf hade, innan underhandlingen ånyo uppta- 

 gits, lämnat skadeplatsen för sina lysande segrar och be- 

 gifvit sig till Göteborg, där han med utskottsriksdagen och 

 sitt rad diskuterade, hvilkeu väg mau borde inslå för att 

 afvärja de faror, som hotade från Sverges fiender. Frank- 

 rikes och Englands obenägenhet att ingå på hans alliansför- 

 slag och Danmarks att uppfylla Roeskilde-fredens villkor 

 hade föranledt honom att uppskjuta sitt planerade tåg in i 

 Tyskland och manade honom att, om ock motvilligt, göra 

 sig förtrogen med tanken på en definitiv förlikning med 

 konung Leopold, där Mazarin och Gromwell fortfarande 

 skulle vägra att gå hans önskningar till mötes. Biören- 

 klou skulle således — så befaller kouuugeu efter längre 

 tj^stnad sedan medlet af april — fortsätta närmelseförsöken till 

 österrikarna och tillika försöka aftvinga ständerna den 

 ,,kategoriska resolutionen', om de ville garantera honom 

 „vid instrumeuti pacis rätta förstånd" samt så begå, att han 

 finge »åtnjuta den i Mönster slutna freden". För detta 

 dubbla ändamål ackrediterades ytterligare till Frankfurt 

 grefve Nils Brahe. I växlande versioner, och liksom skulle 

 Karl Gustaf aldrig fått del af sina representanters svars- 

 depescher, upprepas därjämte de tidigare orderna, att de 

 borde „ inlåta sig i handel" med Pfalz-Neuburg och de pro- 

 testantiska ständerna, Wlirtemberg, Kur-Pfalz, det braun- 

 schweigska furstehuset och Hessen-Kassel, samt försöka 

 förmå dem att taga Sverges parti, för det fall att „det 

 skulle komma till ruptur uti Romerska riket". 



>) Sn. — K. M. 18 maj 1658. [A. S.] 



