182 



sen eller ej, d. v. s. äfven för Pommern, om m. a. o. det 

 polska kriget och alla därnr härflytande förvecklingar, såvidt 

 de berörde Sverges besittningar i T} T skland, skulle betinga 

 de allierades assistens 1 ). Frågan var af särskild vikt med 

 hänsyn till traktaten i Berlin, genom hvilken Sverges tyska 

 provinser främst den, som låg längst i öster, fortfarande 

 hotades af en invasion af polacker, brandenburgare och 

 österrikare. 



Den 1 juni skred man till uppgörelse i denna viktiga 

 fråga. Förgäfves försökte mau emellertid förmå svenskarna 

 till några eftergifter å sin konungs vägnar med hänsyn 

 till vidden af hans blifvande allierades förbuudsförpliktelse. 

 Snoilskys svar lydde oföränderligt, att lians order gingo ut 

 på en „ fullt ömsesidig, illimiterad allians", att han och hans 

 kollega visserligen, men endast privatim, förnummit, det 

 man för Sverge ville ställa vissa inskränkningar och att där- 

 för han af de öfriga intressenterna måste begära en nog- 

 grann, hälst en skriftlig förklaring, hvilka dessa restriktio- 

 ner slutligen vore 2 ). 



Den af Snoilsky begärda förklaringen fick formen af 

 ett förslag till en birecess, som närmare faststälde förbunds- 



x ) Att man på svenskt håll, såsom Joachim, 425, anför, skulle 

 hafva förklarat sig villig att utesluta polska kriget, framgår icke 

 af de svenska representanternas depescher. Snoilsky höll städse 

 fast vid den fiktion i frågan, som han uppkonstruerat redan på 

 hösten. Jfr. ofvan II. 100. Dock må det tilläggas, att intressenterna 

 i alliansunderhandlingen i Snoilskys andraganden trott sig finna 

 ett sådant medgifvande, (Se t. ex. Sn. — K. M. 22 maj samt den 

 braunschweigska ambassadens andragande hos K. G. nedan), så 

 mycket mera, som han ju egentligen aldrig offentligt preciserat 

 sin uppfattning. 



*) Sn. — K. M. 22 maj 1658. [A. S.] Några förberedande för- 

 handlingar mellan mainzarna och de kölnska representanterna samt 



