189 



som medlem af den tyska furstekonfederationen trodde sig 

 kunna angripa Fredrik Wilhelm i de cleviska länderna 1 ). 

 Inseende att en birecess sist och slutligen blefve nöd- 

 vändig, började de svenska representanterna på egen hand 

 planera ett förslag till en sådan 2 ). Men innan de hunnit 

 sätta sin plan i värket, anlände ändtligen den 20 juni från 



') B. — K. M. 1, 5, 8 juni 1658. [A. 8.] Konferenserna mellan 

 B. och Giese fortsattes flitigt under juli-månads förlopp, dock utan 

 att leda till något resultat och utan att frågan om Bhenalliansen 

 i allmänhet berördes. B. — K. M. 22 juni, 3, 6, 13, 31 juli [A. S.) 

 Redan i januari 1658 hade Filip Wilhelm sökt inleda förbindelser 

 omedelbart med Karl Gustaf. Mevius — K. M. 8 jan. 1658. Nya 

 närnielseförsök gjorde han pä våren genom pfalzgrefven af Sulz- 

 bach. Pfalzgrefven af S. — K. M. 26 mars; B. B. — pfalzgrefven 

 af S. 26 april, 27 maj, 10 juni. — I en egenhändig skrifvelse af 21 

 juni (orig. i A. 8.) omnämner Filip Wilhelm, att han afsändt sina 

 repress. till K. G. i och för underhandlingen (kreditiv för dessa i 

 [A. S.] samma dat.). Den 11 juli utfärdades instr. för Kleihe och 

 Gyldenklou för förhandlingarna med dem (B. B. 1 juli). Den 10 

 sept. anbefalde konungen emellertid sina förtroendemän att sus- 

 pendera de samma. B. B. — Kleihe och Gyldenklou 30 aug. 1658. 

 [A. 8.] Förhandlingarna upptogos ånyo först i slutet af 1658. Se om 

 dem Krebs, i Zeitschr. des Histor. Vereins fiir Schwaben u. Neu- 

 burg 1886, 86 ff. 



2 ) Detta förslag gick ut på, att förbundsförpliktelsen ömse- 

 sidigt skulle suspenderas, så länge ständerna icke ville understöda 

 konungen i polska kriget; att det uttryckligen skulle förklaras, det 

 konungens rätt till rikets garanti ingalunda skulle upphäfvas genom 

 förbundet, utan tvärtom reserveras honom; att en klausul skulle 

 införas af innehåll, att där någon af intressenterna icke vid för- 

 bundets afslutning kunde skrida till underskrift, han icke häller 

 framdeles skulle kunna admitteras. Förslagets första och andra 

 punkt gillades, efter hvad Sn. meddelar, af Boyneburg och Lionne 

 och dess tredje har egentligen utgått från den sistnämde. Sn. — K. 

 M. 25 maj, 8, 12 juni 1658. [A. S.] 



