193 



allians" *). Det var Biörenklous uppfattning, att Snoilsky 

 „indulgerade brandenburgaren" mera, äu han bort 2 ). 



Efter att närmare hafva rådfört sig med hvaraudra, 

 inkommo de svenska representanterna den 5 juli med ett 

 förslag till birecess 3 ), aftattadt i fyra artiklar, i hvilket de 

 gifvit konungens önskningsmål uttryck. 



Den första artikeln befriade de allierade från deras 

 skyldighet till understöd för Sverge, om konuugen af Polen 

 med sitt eget folk, d. v. s. endast och allenast med egna 

 trupper, som voro och förblefvo i hans personliga tjänst 4 ), 

 skulle angripa Sverges tyska proviuser. Den andra slöt 

 sig som förklarande tillägg till den första och faststälde de 

 allierades skyldighet till assistens mot hvarje annan fiende, 

 vare sig han stod i förbund med Polen eller ej. Den tredje 

 reserverade konungen hans rätt till riksständernas obegrän- 

 sade garanti af hans tyska provinser och länder samt de 

 allierades trägna medvärkan för uppfyllande af hans for- 

 dran i detta afseende 3 ). Den fjärde slutligen innehöll be- 



1 ) B. - K. M. 1, 12, 15, 19 juni 1658. [A. S.] 



2 ) B. — „ välborne Herr Sekreterare" 27 juli [A. S.] 1658 (i 

 saml. af B:s skrifvelser — K. M. >. 



3 ) I tryck hos Köcher, 256—57, i ordagrann öfverensstämnielse 

 med den till konungen öfversända kopian af förslaget; bil. till Sn:s 

 — K. M. 26 juni 1658; [A. S.] analvseradt hos Joachim, 436 — 37. 



*) Genom tillsatsen ,.darunter man nicht weder des Königs 

 und der Krön Polen bundsverwandten Armeen öder Truppen noch 

 auch von andern iiberlassene auxilia, sondern bloss und allein in 

 polnischeni Eid und Pflieht stehende und verbleibende National- 

 Armeen und Truppen verstehen thut", försökte B. närmare fast- 

 ställa förbundsförpliktelsens art och omöjliggöra hvarje van- 

 tolkning i den riktning Sn. befarat. Jfr. ofvan If. 184. 



13 



