194 



stämmeisen, att den, som icke omedelbart ville underskri f va 

 alliansrecessen, senare utan uttryckligt bifall af alla och en 

 livar af de konfedererade icke skulle ega rätt därtill 1 ). 



Recessförslaget talade för sig själft; det behöfde in- 

 gen närmare förklaring. Om det emellertid varit oklart, 

 hvad den fjärde artikeln egentligen afsåg, sä dröjde Biö- 

 renklou icke att upplysa därom. Den var vissei ligen affat- 

 tad i generella termer, förklarade han för Boyneburg och 

 Witte, men da Fredrik Wilhelm stod i allians med Österrike 

 och Polen, som voro konungens fiender, så kunde konun- 

 gen .jcke lida Kurbrandenburg med sig i denna allians. 

 Ville de hafva konungen med i förbundet, så måste de 

 tänka på medel att få Brandenburg därifrån" 2 ). 



Några dagar förrän Biörenklou inlämnat sitt förslag 

 till formulering af birecessen, ankom underrättelse till 

 Frankfurt, att Karl Gustaf, som i medlet af juni lämnat 

 sitt rike, den 24 i samma månad landstigit i Flensburg 3 ). 

 Afgörandets stund syntes kpmmeu. Det gälde för allians- 

 ifrarna, som ville spela stormens besvärj are, att göra prak- 

 tisk politik. Från när och fjärran hade sändebud infunnit 

 sig konungen till mötes, bl. a. representanter för kurfur- 

 starna af Brandenburg och Pfalz 4 ), för kurkollegiet, för det 



') „Ein gänzlich neues Moment bringt der dritte Artikel", 

 skrifver Joachim. Såsom af den föreg. framställningen framgår, är 

 detta moment det egentligen grundväsentli,c,a i hela K. G:s tyska 

 politik. 



2 ) B. — K. M. 26 juni 1658. [A. S.] 



3 ) Underrättelsen anlände till Frankfurt den 2 juli. B. — K. 

 M. 22 juni 1658. [A. S.] 



*) Äfven den pfalziska representanten hade i uppdrag att 

 behandla frågan om Rhenalliansen och att uttala kurfurstens 

 önskan, det han måtte inviteras till den samma. — K. G. lofvar 



