212 



polska och däråt' härrörande krig kunde inträda i alliansen 

 äfven i sin egenskap af härtig af detta land. Till den 

 1 artikeln bifogades för att mildra intrycket af allian- 

 sen hos kejsaren, att „ författningen" afsåg ingen otfension. 

 ,.allraminst H:s Keiserl. M:ts eller rikets". Till livad den 

 5 artikeln stadgade om de allierades skyldigheter i fråga 

 om generalgarantiu bifogades, att de i kraft af det afslutna 

 förbundet lofvat, att till upprätthållande af freden, såväl 

 pa rikets riksdagar som i synnerhet på dess kretskonvent 

 af alla krafter arbeta, för att generalgarantin i öfverens- 

 stämmelse med fredsinstrumentets paragraf „ Verum tamen" 

 värkligt och eftertrykligt skulle befordras. Man hade m. a. 

 o. inrymt svenskarna samma formel, som ingick i den franska 

 alliansrecessen. Slutligen inryktes en ny klausul, i hvilken 

 man gjorde Sverges biträde beroende af, om det skulle be- 

 vilja den äskade neutraliteten för Miuden och Halberstadt 1 ). 

 Sedan omredigeringen slutförts, riktades ännu en gång 

 genom Boyneburg och Furstenbergarna pa intressenternas 

 vägnar en enträgen anhållan till Suoilsky att pa ofvannämda 

 villkor omedelbart underskrifva recesseu, — om han sa ön- 

 skade under förutsättning, att giltigheten af hans under- 

 skrift blefve beroende af konungens ratifikation. Pa den 

 samma afgafs, efter mogen öfverläggning mellan Suoilsky, 

 Biörenklou och Brahe samma svar som förut: Svenskarna 

 stälde till de öfrigas godtfinnande att göra, livad de ville, 

 men badö dem uppehålla afslutningen ännu några dagar, till 

 dess konungens definitiva svar kunde inträffa 2 ). 



') Sn. — K. M. 27 juli 1658. A. S.| Jfr. Joachim, 483-84, 489. 

 Äfven löftet om Pommerns inneslutning gafs svenskarna redan 

 den 5 ang. 



-) Sn. _ K. M. 11 juli 1658. [A. S.] 



