223 



politik ville upprätthålla Tysklands och Europas fred, blef 

 den egentliga basen och härden för utbildningen af det 

 samma. ■ I medlet af 1660-talet stod Ludvig- XIV såsom 

 herre och mästare öfver de i Rhenalliansen förbundna fur- 

 starna lik en andra kejsare vid Leopolds sida i dennes 

 splittrade rike. För Sverge måste det däremot i läng- 

 den och för framtiden blifva af betydelse, att de möjlig- 

 heter, som ständernas förbundssträfvanden öppnade för 

 befästande af Gustaf Adolfs och Axel Oxenstiernas värk 

 i Tyskland, lämnades obegagnade. „Autrefois", sä kunde 

 Ludvig XIV redan några år efter Karl Gustafs död 

 i en skrifvelse till Grauel, sin representant i Frankfurt, ka- 

 rakterisera „de båda kronornas" ömsesidiga inflytande bland 

 de tyska furstarna: fordom var jag „moins considéré en 

 Allemagne par moi-méme que par leur" (svenskarnas) „ami- 

 tié et leur adhérence, au lien qu'il semble que tout ait ehangé 

 anjourd'hui de face et que la Snede ne soit plus regardée 

 qu'en tant qivelle est unie ä moi et qu'elle a mon affection 

 et pent avoir besoiu de mon appui". 



