42 



nielleiu følgende Facies, idet den dominerende Art skiftei-, naar man gaar udefra 

 indefter; Yderst en Sesuvium-Facies, hvor Sesuuiiim portulacastrnm er domi- 

 nerende over de andre Arter; derefter en Pescaprae-Facies og en Sporoljolus- 

 Facies, hvor henholdfivis Ipomaea pescaprae og Sporobolus uiryiniciis er dommerende; 

 hist og her findes enkelte Individer af Scaevola Plumieri og Toiirnefortia gnaphalodes. 



Derefter følger en lav, flad, indtil 10 Meter bred Vold, der er bevokset med de 

 samme Arter som findes i de foregaaende Facies, men hvor det mest i Øjne faldende 

 er bredt kuppelformede Grupper af Tournefortia gnaphalodes (Fig. 23 — 24), en 

 Tournefortia-Facies'; dette er en Overgangsvegetation til Coccoloba-Fornia- 

 tionen; enkelte Arter fra denne Formations yderste Rand er allerede indvandret, 

 navnlig Hippomane mancinilla, Coccoloba iwifern og Caesalpinia crista. 



Indenfor den nævnte, af Tournefortia-Facies dækkede Vold, endelig, følger 

 et noget lavere Terræn, en indtil 14 Meter bred Dal (Fig. 24), bevokset væsentlig 

 med Sporobohis og Ipomaea; desuden findes her Euphorbia buxifolia, Canavalia 

 obtusifolia, Cenchrus echinatus og, hist og her, enkelte Tournefortia-Grupper og enkelte 

 Individer af Scaevola Plumieri. Saa vel denne Dal som den udenfor liggende Vold 

 bliver baade mod Nord og mod Syd smallere og smallere; tilsidst forsvinder Volden 

 helt, og Dalen gaar over i det smalle, af Pescaprae-Facies dækkede Parti langs 

 Stranden. 



I Sammenligning med Nordvestkysten udmærker Sydøstkysten sig ved en 

 rigere, mere forskelligartet Vegetation og derved, at der ikke her findes en udpræget 

 Canavalia-Facies, og at der i den yderste Rand af Pescaprae-Formatlonen er en smal 

 Sesuvium-Facies, f. Eks. ligesom langs Vestkysten af Westend Salt Pond; desuden 

 er Overgangsvegetationen mellem Pescaprae-Formationen og Coccoloba-Formationen 

 væsentlig karakteriseret ved Tournefortia gnaphalodes. 



Coccoloba-Formationen. 



Med Undtagelse af den forholdsvis ganske smalle af Pescaprae-Formationen 

 dækkede Strimmel langs Kysten, er Sandy Point dækket af en Kratvegetation, 

 Coccoloba-Formationen, der foruden denne Formalions sædvanlige Bestanddele 

 mdeholde ikke faa Arter, som i Almindelighed ikke findes, i hvert Tilfælde ikke sam- 

 lede, i de mere begrænsede Bevoksninger, som udgør Coccoloba-Formationen andre 

 Steder i Dansk Vestindien. I Regelen er Krattet tæt, og da det ofte er blandet med 

 tornede Arter, især Caesalpinia crista, er det ofte næsten uigennemtrængeligt; kun 

 pletvis er Bevoksningen mere aaben (Fig. 26 og 29). Nogle Steder danner Coccoloba og 

 Ernodea littoralis i Forening eller hver for sig en ganske lav, kun ^1-2 — 1 Meter høj, men 

 ret tæt Bevoksning, saaledes især paa en lang Strækning mellem Westend Salt Pond og 

 Sydøstkysten (Fig. 25); men i Almindelighed er Krattet 2 — 4 Meter højt; kun hist og her 

 rager enkelte Individer lidt højere op. Artsammensætningen er meget vekslende; 

 snart har en snart en anden Art Overvægten; ofte er det Coccoloba uvifera; andre Ste- 

 der er det Ernodea littoralis (Fig. 29), Chrysobalanus icaco (Fig. 26), Lantana involucrata, 



' Opføres af F. Borgesen (Notes on the Shore Vegetation of the Danish West Indian Islands, 

 Pag. 23(i) som en selvstændig Formation sideordnet med Pescaprae- og Coccoloba-Formationerne. 



