74 4 



Salle af organiske Syrer bliver at betragte som Biprodukter. De Vries') benægler 

 Rigligheden af Holzners Anskuelser og finder, al Oxalsyrens Betydning ligger deri, 

 al den binder det for Planten skadelige Overskud af Kalk, som den bringer i uop- 

 løselig Form. Kalciumoxalalet er derfor al anse som el AlTaldsslof. 



AÈ*) betragter Oxalalet som et Reservenæringsstof; han mener, at det om 

 Efteraaret føres fra Bladene ind i Grenene og i følgende Foraar ud i de unge 

 Blade, hvor det opløses for derpaa at tjene som Næringsstof. Paa Foranledning 

 af et Arbejde af A. Beier''), som slutter, at MineralstolTerne rimeligvis lige som 

 F'orraadsstoiTer allerede om Efteraaret ophobes i Træet for først at opløses i fol- 

 gende Foraar, og at Kalken overvejende er bundet til Æblesyre, bemærker Aè, at 

 der foreligger flere positive Beviser for, at Druserne bestaar af Kalciumoxalat. 



Schimper"') fremsætter afvigende Anskuelser om Kalkens Forhold i Planterne. 

 Dens Betydning er mindst en dobbelt, idet den danner opløselige Forbindelser med 

 Kulhydraterne og derved gør disse transportable, dernæst tjener den til at tilføre 

 Planterne assimilerbart Kvælstof, Svovl og Fosfor. Medens Kalken i første Tilfælde 

 ikke kan erstattes af nogen anden Base, kan dette finde Sled med Saltene af de 

 anførte uorganiske Syrer. 



Hvad Kalciumoxalalet angaar, fremsætter Schimper den Anskuelse, at Saltet 

 forekommer i Planten som primært, sekundært og tertiæ>rl Kalciumoxalat*. Som 

 primært betegner S. det Salt, der dannes under Bladets Udvikling, uafhængigt af 

 Lysets Paavirkning, som sekundært det, der dannes i del udvoxede Blad under 

 Indvirkning af Lys, medens det tertiære dannes om Efteraaret, naar Bladet tømmes. 

 Naar det almindelig har været antaget, al Kalciumoxalalet efter at være dannet i 

 Løvbladet ikke mere undergaar nogen Forandring, men forbliver paa det Sted, 

 hvor det er udskilt, hævder S. i Modsætning hertil, at Løvbladenes Kalciumoxalat 

 i Virkeligheden er næsten lige saa bevægeligt som Assimilationsproduklerne, om 

 end Hensigten med dets Vandring er en ganske anden. Opløsning af allerede 

 dannet Kalciumoxalat og Gendannelse (Udkrystallisation?) paa andet Sted foregaar 

 ingenlunde sjældent i Løvbladet; i saadanne Tilfælde optræder Saltet først i grønne 

 Celler og ophobes senere i særlige Celler i Nærheden af Karslrenge. En Vandring 

 fra Bladene og ind i Stammen niaa ogsaa antages at foregaa. Naar det ligeledes 

 almindelig har været antaget, at Kalken bl. a. tjener til at binde og uskadeliggøre 

 den giftige Oxalsyre, betegnes denne Antagelse som en Hypotese, der savner et- 

 hvert Grundlag, og som S. i Overensstemmelse med De Vries maa betegne som 

 uholdbar. S. mener meget mere at maatle slutte, al Oxalsyren kun dannes for at 

 binde den ubenyttede Kalk, og at den i saa Henseende kan erstattes af andre Syrer. 



Kort Tid efter fremkom Kohls Bog''), der bl. a. og væsenligst omhandler de 

 samme to Emner: Kalciumoxalatets Forhold i Planlen og Kalkens Betydning for 

 Transporten af Kulhydraterne. Skønt det ikke er vanskeligt at paavise Uoverens- 

 stemmelser om Enkeltheder i Schimpers og Kohls Anskuelser, er Ligheden mellem 



■ S. bruger i Flæng Udtrykkene primært, sekundært, tertiært Kalciumoxalat og den primære, se- 

 kundære og tertiære Kalciumoxalatdannelse. 



i 



