84 14 



Aabenbail kan Syrerne imienlbr visse Grænser gensidig erstatte liverandre. 

 Dog maa der regnes med deres specielle Egenskaljer, for Oxalsyren f. Ex. dens 

 høje Aviditet, Giftighed, ringe Forbrændingsvarnie og Kalcinmsallets Uopløselighed. 

 Den lette umiddelbare Iagttagelse af Oxalatkrystallerne har iøvrigt foranlediget, 

 at Opmærksomheden overvejende og ofte ensidigt er bleven koncentreret j)aa 

 Oxalsyren. 



JosT-") anker gentagne Gange over de ved forskellige Forsøg fremsatte An- 

 skuelser, hvilke han ikke finder fyldestgørende, fordi de udelukkende støtter sig til 

 mikrokemiske Analyser. Han kræver Beviserne ført gennem kemiske Analyser 

 (bl.a. Pag. 172 og 174). 



Czapek'') omtaler den udbredte Forekomst af Oxalat hos Tokimbladede, ide 

 han tillige ntvvner de af Kohl angivne Undtagelser (Orohanchaceer, Rhinanlaceer 

 og Leniilnilariaceer). ^oni Identitetsprøver paa Kalciumoxalat anføres de sædvan- 

 lige, og C. tilføjer, at han ikke linder, at der i disse Reaktioner liaves noget paa- 

 lideligt Værn mod Forvexlinger med Kalksalle af andre organiske Syrer; det er 

 tvært imod sandsynligt, at Kalciummalat, -citrat, -tartrat og -oxalat hyppigt er 

 blevet forvexlet. Den kemiske Analyse maa her ubetinget kontrollere de mikro- 

 kemiske F"orsøg. 



Med Wehmers Svampekultnrer som Grundlag drages der tilsvarende Slutninger 

 om Oxalsyrens Forhold i højere Planter, idel den opfattes som et ufuldstændigt 

 Iltningsprodukt af Hexosegrupper, medens samtidig Muligheden og Sandsynligheden 

 af andre Dannelsesmaader betones. Som uhold])ar betegnes Liebigs Anskuelse, 

 saavel som den tilsvarende af Berthelot og André fremsatte Antagelse, efter hvilken 

 Oxalsyren i Riimex acetosa skulde dannes i Bladene ved en ufuldstændig Reduktion 

 af Kulsyren. Schimpers og Kohls Sondring mellem primært, sekundært, tertiært 

 (kvarlært) Kalciumoxalat betegnes som uheldig. En Række Iagttagelser, bl. a. af 

 Schimper, viser den Indflydelse, Lyset har paa Antallet af de i Bladel dannede 

 Kalcinnioxalat-Krystaller. Ved Mørkekultur eller ved begrænset Belysning — indtil 

 2 Timer daglig — opnaar Bladene omtrent normal Størrelse, men mangler Oxalat- 

 aflejringer. De her igennem indvundne Erfaringer er dog ikke utvivlsomme, idet 

 man har ladet sig nøje med mikroskopiske Iagttagelser, uden at støtte disse til 

 kvantitative Bestemmelser af Oxalsyren. Det i højere Planler aflejrede Kalcium- 

 oxalat maa anses som P>xkrel. Oxalsyrens Binding til Kalcium maa tydes som en 

 passende Form til at holde den giftige Oxalsyre paa cl Koncentrationsminimum. 

 Det er dog ikke udelukket, at Planlen i forskellig Retning kan drage økologisk 

 Nytte af dette Indholdsstof. Uagtet Oxalsyren biokemisk er et Exkret, er det saa- 

 ledes ikke udelukket, at Krystallerne under visse Forhold kan opløses i den levende 

 Celle. Saadanne Opløsningsfænomener er hyppigt iagttaget (Frank, Soraner, DeVries, 

 Aè, Tschirch og Czapek (Pfeffer er ikke nævnt)). Da disse Angivelser aldrig er 

 kontrolleret ad analytisk Vej, maa man for Tiden belegne de Slutninger, der er 

 draget heraf, som meget for vidlgaaende. 



G. Krans har paa Grundlag af kvantitative Bestemmelser ment, at Kalcium- 



