39 157 



at stemme godt nok; thi vi ser, at Aalen (Angiiilla vulgaris) netop findes overall 

 i de Egne, som er beliggende ved Havomraader, hvor Temperaturen i 1000 Meters 

 Dybde er fra ca. 7° og derover, d. v. s. de Temperaturer, hvorunder Forplant- 

 ningen ifølge mine Undersøgelser med "Thor" foregaar. Saaledes er der Grund 

 til at bemærke, at de aalerige oceaniske Øgrupjier Azorerne, Madeira og Canarerne 

 alle ligger i den Del af Atlanterhavet, hvor Temperaturerne i Dybet er højest, 

 nemlig over 8° i 1000 Meters Dybde. En lidt nærmere Betragtning af Kortet viser 

 os dog strax, at Forholdet ikke overalt er saa enkelt, at Aalene udelukkende er 

 indskrænkede til de Egne, udfor hvilke Havets Temperatur i 1000 Meters Dybde 

 er over ca. 7°. Dette træder saaledes med Tj'delighed frem ved det nordlige Europa 

 (f. Ex. ved Norge), og det viser, at ogsaa andre Momenter maa være medvirkende. 

 Med Hensyn til Nordeuropa har jeg allerede tidligere (Schmidt; 1906, p. 204 — 

 231) drøftet denne Sag og vist, hvorledes hele Vest- og Nordeuropa forsynes med 

 Aaleyngel fra de store Produktionscentrer, som ligger Vest for de britiske Øer og 

 Frankrig, samt hvorledes den Mængde Yngel, et Sted modtager, i første Linie af- 

 hænger af Stedets Afstand fra disse Ynglepladser og af, i hvilken Grad de herskende 

 Strømretninger begunstiger Yngelens passive og aktive Indvandring til Stedet. Vi 

 fik derved en Forklaring paa, hvorfor Aalen aftager saa stærkt i Mængde indefter 

 i Østersøen, og ligeledes paa, hvorfor den er saa almindelig i det sydlige og vestlige 

 Norge, men bliver sjældnere og sjældnere nordpaa i dette Land, indtil den tilsidst 

 helt hører op. Vi saa saaledes, at det var betydelige Distancer Aalen som Yngel 

 kunde tilbagelægge og derved udstrække sit Forekorastomraade til langt fra Yngle- 

 pladserne bortfjærnede Egne (jfr. Afstanden fra Havet V. for de britiske Øer til den 

 indre Østersø), omend der selvfølgelig ei' Grænser herfor, idet en Egn naturligvis 

 kan ligge saa fjærnt fra Ynglepladserne, at der ikke er nogen Mulighed for, at 

 Yngelen ved de passive og aktive Vandringer, den har i sin Magt at udføre, kan 

 naa saa vidt'. Vi saa da ogsaa, at Aalen manglede eller var yderst sjælden Øst 

 for Nordcap i det nordlige Norge, men alene det, at den kan naa saa langt som 

 hertil og til den indre Østersø, giver os netop en udmærket Forestilling om de 

 store Distancer, den kan tilbagelægge fra Ynglepladserne, et Faktum, det er af stor 

 Betydning at have konstateret, naar det drejer sig om at forstaa Forholdet i andre 

 af Jordens Omraader, specielt ved Amerikas Østkyst, saaledes som vi snart skal se. 

 Jeg skal derefter gaa over til at omtale Forholdet i den vestlige Del af At- 

 lanterliavsomraadet, hvor det jo ikke længer drejer sig om Anguilla vulgaris, men 

 om den nærbeslægtede Anguilla cbrysypa. Vi mødes her af den Vanskelighed, at 



') 1 mit Arbejde over de nordatlantiske Gadoiders Ynglepladser (Schmidt, l'JO'J a, p. lôlij har jeg 

 udfarligt omtalt, at der foregaar en storstilet Drift af pelagiske Organismer fra Atlanterhavet nord om 

 de britiske Øer ind i Nordhavet og Nordsøen. Jeg vedfojer herfra en Figur (S. 158), som viser Omfanget 

 af denne Drift i Sommeren 1905, og hvoraf det tydeligt freragaar, at Aaleyngelens ostgaaende Vandring 

 i høj Grad maa begunstiges af denne Drifts Aarsag. Som et direkte Bevis for, at Driften har Betydning 

 for Aaleyngelens Transport, kan anføres, at ifolge velvillig Meddelelse fia Dr. Hei.i.am) Hansiîn i Bergen 

 fandtes i Oktober 1UU7 en delvis forvandlet Larve (i 3dje Stadium, jfr. Schmidt, 190Ü, p. 1G8) af den 

 aim. Aal i Skærgaarden ved Bergen. 



