41 159 



tage, at vi netop her, omkring ca. 35° N. Br. og ca. 70° V. L., befinder os nær Produk- 

 tionscentret for den amerikanske Aal, der da rimeligvis maa liave noget lignende 

 Fordringer til Temperatur og Saltholdighed som dens nære europæiske Slægtning. 



Naar vi paa liortet studerer Udhredningen af den amerikanske Aal, ser vi, 

 at dens Forekomst i Vestindien med Guiana , Mexico og de Forenede Stater 

 ikke frembyder noget mærkeligt'. Mere paafaldende er Forekomsten i Canada, 

 Newfoundland og Labrador, thi, som Kortet viser, er Temperaturerne i Dybet 

 udfor de sidstnævnte Lande yderst lave, kun ca. 2° til 3° i 1000 Meters Dybde. 

 Med hvad vi lærte om den europæiske Aals overordentlig store Evne til at forelage 

 vidstslrakte Vandringer, baade som Yngel og som ældre, bliver denne Forekomst 

 dog mere forklarlig, særlig naar vi tager et Strømkort for os. Af et saadant, f. Ex. 

 Kort No. 2640 (3528) udgivet af det engelske Admiralitet under Titlen "Pacific, 

 Atlantic and Indian Oceans, Mean directions and velocities of their stream and drift 

 currents", vil man se, at der raaaske intetsteds i Verden er saadanne Betingelser 

 for en effektiv passiv Transport af pelagiske Organismer ved Hjælp af Havstrømmene 

 som netop udfor Kysten af de Forenede Stater og nordefter, d. v. s. fra det Omraade, 

 hvor den amerikanske Aal vides al yngle, til udfor Canada og Newfoundland. Saa- 

 ledes angiver Strømkortet lier maximale Hastigheder af ikke mindre end 40 — 80 

 miles pr. Døgn, medens Minimalhaslighedcrne angives til 10 — 15 miles. Hastigheder 

 som selvfølgelig i liøj Grad vil fremskynde Aaleyngelens Vandring nordefter og 

 muliggøre, at den kan naa længere i denne Retning, end det ellers vilde kunne 

 ske. løvrigt vil man ved at sammenligne Distancerne med dem, vi kender for den 

 europæiske Aals Vedkommende, se, at de gennemgaaende slet ikke er større (smlgn. 

 paa Ivortet Afstandene fra Findestederne for Larverne af A. chrijsijpa Øst for de 

 Forenede Slater til Canada , Newfoundland , Labrador, ja selv til det sydlige Grøn- 

 land, med Afstandene fra den europæiske Aals Ynglepladser V. for de britiske Øer 

 og Frankrig til det nordlige Norge og den indre Østersø). 



Med denne Betragtning stemmer den store Aalerigdom i Canadas mesl maritime 

 I^rovinser, New Brunswick, Nova Scolia og Prince Edward Island, og i de Forenede 

 Staters østlige Dele, særdeles godt, som man vil se af Kortet. Men vi har ogsaa et 



' Ved en Betragtning af Kortet vil man se, at i det caribiske Hav er Temperaturen i lOOO 

 Meters Dybde liun mellem 5° og 6°, og der foreligger heller ikke noget, som tyder paa, at der produceres 

 Aal i dette Hav. Tværtimod synes Mangelen eller i hvert Fald Sparsomheden af denne Fisk i Central- 

 amerika og de tilgrænsende Dele af Sydamerikas Noitlkyst (VenezueUi. Columbia) nærmest at tyde paa 

 det modsatte, medens den sikkert konstaterede Forekomst af Aal ved Nordgrænsen af det caribiske Hav 

 over hele den direkte af Atlanterhavet beskyllede Strækning fra Cuba ostefter over den vestindiske 

 Ørække til det dermed i Flugt liggende Guiana meget vel lader sig forklare som stammende fra Pro- 

 duktionsstederne i Atlanterhavet. 



Med Hensyn til Sporgsniaalet om, hvorvidt Aalen yngler i den mexikanskc C. olf, hvor Tempera- 

 turen i KMKt Meters Dybde kun er mellem ca. 4'l..° og ti" (Khimmei-, 1907, p. 4.'>9i, da foreligger der jo 

 ingen direkte Iagttagelser i den Retning, saa vidt mig bekendt, og der er intet, som viser, at det maa 

 væ-re Tilfældet. I hvert F'ald kan det neppe dreje sig om nogen stor Produktion. Dette ser man af den 

 relative Sparsomhed af Aal i det centrale Omraado af de Forenede Stater (jfr. S. 128 , hvor der jo kun 

 toges ca. 2''(o af Staternes samlede Udbytte af Aal, og endvidere af at Aalen, ifølge det foreliggende, 

 ikke er nogen videre iiyppig Fisk i Mexico, hvor den sydefter endog siges ganske at forsvinde. 



D. K. n. Viilensk. SclsU. Ski-., 7. liit-kUc, ii.nlurviclonsk ü(> ni:illii;ni Aid. VIII. 3. 21 



