5 129 



over alle dens talrige Forgreninger ses stadig de samme to Lag overtrækkende 

 Chitinen: inderst det chitindannende Lag i Skikkelse af et kontinuerligt, epithel- 

 agtigt Lag af Kerner og „niolekulær Mellemmasse • og uden om delle et bindevævs- 

 agtigt Hylsier; sidstnævnte gaar, hvor Muskelsubslansen begynder, og hvor Chitinen 

 og det chitindannende Lag ophøre, over i „Muskelparenchymets Hindesubstans'; 

 den LF.VDHi'ske Beskrivelse af Senens F^orhold lil Musklen maa derfor ændres til, 

 at det af en Senes tre Lag er det ydre, bindevævsagtige, der henimod Musklen ud- 

 vider sig tragtformigt, omslutter den tværstribede Muskelcylinder og danner dennes 

 Sarcolenima. Forfatteren fremha>ver endelig, hvorledes Chitinsenen som Følge af 

 sin ejendommelige Dannelsesmaade naturligvis oprindelig maa være hul og først 

 senere lægger sig sammen til en solid Slav, idet før sidste Hudskifte den ældre Sene 

 laa inden i den nye, en Paastand, hvis Rigtighed Tværsnit tydeligt nok godtgøre. 



De næste Angivelser, vi trælle paa angaaende det foreliggende Æmne, lindes 

 hos Weismann ''^j; de vedrøre Senernes og Musklernes Udvikling og ere vundne ved 

 Undersøgelse af Lemmernes Udvikling hos forskellige Insekter (Stratiomys, Chiro- 

 nomus og Pieris). Det fremgaar saavel af Beskrivelse som af Tegninger, at Anlæg 

 til Muskler og Sener allerede lidlig træde skarpt frem i Modsætning til hverandre; 

 om Musklerne angives, at de paa den ene Side have Rodfæste i den Cellemasse, 

 der udgør største Parten af Leddet (hvilket vist navnlig vil sige Hypodermiscellerne), 

 paa den anden Side derimod i den Cellemasse, der udgør Anlæggel til Senen. Af 

 dennes Morphologi tror jeg nu ganske vist ikke, al Weismann har haft en saa klar 

 Opfattelse som Baur , men , hvad der i denne Sammenhæng er af mest Betydning, 

 dens Opbygning af en „chitiniserende Akse" omgivet af et kærneholdigt „binde- 

 vævsagtigt Overtræk", hvortil Musklerne fa'ste sig, har han i al Fald set aldeles 

 rigtigt. Om Sarcolemmaet angives, at det intetsomlielst har med Senen at gøre; 

 der er slet ikke Kontinuitet mellem disse Dannelser. 



Af de følgende Forfattere staar Wackneu^M endnu paa det gamle REiCHEivrske 

 Standpunkt og mener i Laarmusklernc hos Edderkopperne al have fundet et Objekt, 

 der smukt viser Overgangen mellem Muskelskeder og chitiniserende Sener. 



En nøjere Beskrivelse af Hypodermiscellerne udfor Musklernes Befæstnings- 

 punkter træffes hos Braun"). Han angiver, at hos Flodkrebsen undergaar Chilinogen- 

 vævet paa saadanne Steder en særlig Omdannelse; man finder her lange, smalle 

 Cylinderceller, hvis mod Panseret rettede Ende viser sig noget opsvulmet og i Be- 

 siddelse af en tydelig Længdestribning; hver Celle bærer sin elliptiske, regelma-ssige 

 Kerne og er skarpt afgrænset mod Muskeltraadene; paa hver enkelt saadan komme 

 omtrent 7 — 8 Hypoderniisceller. De samme Forhold genfindes i Fordøjelseskanalen, 

 f. Eks. i Mavens Tænder. 



Lignende Angivelser, vedrørende Muskelfæsler saavel til Skjoldet som til 

 Oesophagus hos forskellige dekapode Crustaceer, findes hos Vnzou^"): om nogen 

 Stribning i Cellerne, paa hvis Basalmembran Musklerne inserere sig, er her dog 

 ej Tale. 



