Vi finde dernæsl lios I^kydic. '") en Fremsliliing af, hvorledes den nøjere For- 

 bindelse mellem Hypodermiseeller og Miiskellraade kommer til Veje. Ved Under- 

 søgelse af en i Sprit opbevaret Larve af en Hijdvophilas viste det sig, at Mnskelskivernes 

 Substans udadtil trevler sig op i line Fryndser; disse fortsætte sig over i det ind- 

 adtil ligeledes oplrevlede Svampvæv af Protoplasmaet i Integumentets Matrixceller. 

 Denne Beskrivelse, der dog paa Grund af Materialets Opbevaringstilstand næppe 

 paa Forhaand kan gøre Fordring paa ubetinget Tiltro, passer, som man ser, godt 

 med Forestillingen om Cellesubstansens netformede Bygning, hvilken Leydig, som 

 bekendl, overalt i den nævnte Bog søger at gennemføre. 



Særlig godt skal, efter Beutkau-), Edderkoppernes Sugemave egne sig til al 

 vise Forholdet mellem Chitin, Hypodermis og Muskler. Der, hvor Muskler fæste sig 

 til Epithelcellerne, skriver han, have af disse alene Kernerne holdt sig uforandrede, 

 medens Celleplasmaet er bleven traadet og gaar over i Muskeltraadene; dog er del 

 for del meste endnu muligt al se Grænsen mellem Epilhelcellens og Muskelcellens 

 Traaddel. Den ledsagende Figur viser da ogsaa el kubisk Epithel , der ved en 

 tydelig Linie er skilt fra Muskulaturen. 



Om den Maade, hvorpaa hos forskellige dekapode Krebs Muskelinserlionen 

 til Tarmvæggen linder Sted , ere en Del Oplysninger givne i en Afhandling af 

 Fhenzel^). Forholdene ere øjensynlig noget forskelligartede efter de enkelte Former; 

 medens nemlig i Endetarmen af Maja og Paguristes E[)ithelcellerne staa tæt ved 

 hinandens Side, ere de hos andre, saasom Astaciis og end mere hos Scyllarus, 

 skilte enlen enkeltvis eller i Grupper af traadede Muskelsener, der fæste sig til Cu- 

 ticula. Forfatteren er ikke ganske sikker paa, om disse Sener ere chitinøse og 

 saaledes at anse for en Dannelse fra Matrixcellerne, eller om del er bindevæv.s- 

 agtige Strænge, der skyde sig ind mellem disse Celler. Det sidste forekommer ham 

 dog at være del sandsynligste, thi for det første farve de sig livligt røde med Kar- 

 min, hvad derimod de chitinøse Dannelser ikke gøre, og desuden gaa de delvis 

 direkte over i del cellel-traadede Bindevæv i Længdefoldernes Indre. Navnlig hos 

 Scyllarus ere disse Senetraade rigelig til Stede „und hier und da nehmen sie fast 

 die ganze Breite einer Epithelzelle ein um sich nach oben hin in Form eines 

 Dreiecks unter manniclifachen Verästeln noch mehr zu verbreiten auf welcher 

 Weise eine möglichst grosse Ansatzfläche an der Basis der Cuticula gewonnen 

 wird". Undertiden kan man se Muskelstammer træ'de nær hen*) til Cuticula, som 

 hos Astacus og Scyllarus, men i Reglen fæste disse sig først ved Basis af E])ithelet til 

 deres Sener i Form af line Fibriller, der lidt efler lidt paa deres \'ej ud imod Pe- 

 riferien forene sig med andre og paa den Maade danne kraftige Muskelstammer. 



Vende vi os derpaa til en anden Orden af Krebsdyrene, 111 Phylloiioderne, 

 linde vi hos Ci.aus^) en Fremstilling givet af Forholdene hos Branchipus. De sub- 

 cuticulære Matrixceller ere her overordentlig vekslende, saavel i Størrelse som i 

 Form; de vise paa mange Steder, navnlig hvor Muskler hæfte sig til dem, en ud- 



■) Paa en Kigur af Astacus ses Musklerne endog gaaende helt ud til Chitineu! 



