9 133 



seneagtige Traade; dette kan snart være meget langt, snart forsvindende kort, men 

 er altid til Stede. Som en Støtte for denne Antagelse af en Forbindelse 

 mellem Epidermis- og Muskelceller henviser Duboscq endelig til, at Heathcote 

 hos unge Stadier af Juins har paavist stærke Anastomoser mellem Ektodermets og 

 Mesodermets Celler. 



Som Talsmand for en ganske anden Opfattelse staar derimod Pantel^*), der 

 efter Undersøgelse af den parasitiske Larve til Fluen Thrixion Halidayanum Rond, 

 mener at kunne fastslaa, at Musklerne hos denne Form absolut ikke fæste sig til 

 Hypodermiscellerne, men derimod direkte paa Chitinen. Den kontraktile Stræng 

 gaar helt ud til Cuticula og smelter solidt fast dertil ved Hjælp af et særlig om- 

 dannet Lag, der physiologisk tjener som en Sene. Denne Insertionsmaade, som 

 man genfinder hos Crustaceerne (Pantel har selv konstatei-et det hos de terrestriske 

 Isopoder og henviser desuden til Ide's Arbejde over Hedriophthalmernes Tarm), 

 hindrer dog ingenlunde Cuticula fra at løsne sig som Helhed under Hudskiftet, 

 endog udfor Muskeltraadenes Ender, hvad Forfatteren selv har kunnet iagttage. 

 Dog viser det sig ved samme Lejlighed, at Forbindelsen med Chitinen paa saadanne 

 Steder er inderligere end andetsteds, „hvad der ikke vilde være Tilfældet, hvis der 

 kun var en Hypodermiscelle at løsne". 



Om Musklerne i Svælget af Oniscus og Asellus angiver derpaa Schönichen^"), 

 at disse, efter at have opløst sig i deres Primitivfibriller, gennembryde Epithelet og 

 fæste sig paa dettes Intima; de vise samtidig tydeligt deres Tværstribning lige til 

 deres Befæstelsespunkt. 



Til et lignende Resultat som Pantel kommer Hecht'") i sin Monografi af den 

 ejendommelige Larve til Fluen Microdon nmtabilis L. Her beskrives, hvorledes 

 Musklerne i Stedet for at fæste sig til Epithelcellernes Basis derimod strække sig 

 ind langs med disses Sider, hvor de tydeligt nok fremtræde mod de tilgrænsende 

 Epitlielceller. Muskeltraaden bliver paa sin Vej henimod Chitinen tyndere og 

 tyndere; efter at være naaet hen til denne gaar den over i denne og breder sig 

 paany til en kegleformet Dannelse, der først ender ude ved den paa saadanne 

 Steder noget fordybede Overflade. Ofte iagttages i denne i Chitinen liggende Kegle 

 en Længdestribning, der er mere eller mindre fremtrædende all efter Chitinens 

 mere eller mindre tydelige Sammensætning af med Overfladen parallele Lameller; 

 stundom danne disse to Stribesystemer et tavlet Mønster. 



Lad os dernæst betragte de Angivelser, der for nylig ere fremførte af 

 N. Holmgren '') og vundne ved Undersøgelse af forskellige Fluer. Tre Arter af Muskel- 

 fæster beskrives her som forekommende ved hinandens Side saa godt som i hvert 

 Snit gennem Skeden af Sarcophaga carnaria L. I første Tilfælde fortrænger 

 Muskelcellen Chitinens Matrixceller for at faa et frit Insertionssted , mister derpaa 

 sin Tværstribning og opløser sig i sine enkelte Fibriller, som med deres chitini- 

 serede, distale Ende trænge ind i Chitinen. I det andet Tilfælde, der skal svare 

 til Angivelserne hos Frenzel og Ide, brede Muskelcellerne sig, efter at have mistet 



L>. K. I). Vidensk. Selsk. Skr., 7. Række, nuturvidvnsk. og niutheni. Afd. 1.2. 18 



