136 12 



Baghovedels Overflade (Fig. 1), hvor en hel Gruppe smalle Muskelbundter insérera 

 sig. Disse vise, foruden deres Sammensætning af Længdefibriller, en tydelig Tvær- 

 stribning; store Kerner ses i dem, liggende tæl under Sarcolemmaet, der flere 

 Steder blæreformet har løsnet sig fra den kontractile Substans. Denne naar ikke 

 helt ud til Chitinen, men skilles derfra ved et eget, ganske anderledes farvet, fibril- 

 lært Lag, der er af samme Højde som Hypodermiscellerne og tydeligt nok, hvad 

 der fremgaar af Tilstedeværelsen af Kerner, ogsaa kun kan opfattes som bestaaende 

 af saadanne. Til at vise Forskellen mellem de omdannede Celler, hvortil Muskler 

 fæste sig, og de øvrige uforandrede er dette Præparat særlig instruktivt; overalt har 

 udfor Musklerne Protoplasmaet uddannet fine, men tydelige Fibriller, der gøre 

 disse Cellepartier stærkt fremtrædende i Modsætning til de mellemliggende. Basal- 

 membranen , der udfor de uomdannede Partier er saa let at iagttage , er derimod 

 mellem Musklen og de fibrillære „Seneceller" næsten ikke til at se; at den dog 

 er tilstede forekommer mig at være det sandsynligste, saasom jeg i Muskelfæster 

 andetsteds (f. Eks. til Bugskinnen af første Bagkropsring) med største Tydelighed 

 har kunnet konstatere dens Eksistens. 



Den følgende Afbildning (Fig. 2) viser et Eksempei paa, hvor overordentlig 

 lave Hypodermiscellerne stundom kunne blive; den fremstiller et Muskelfæste i 

 tredje Benpar. Cellerne danne her et saa tyndt Lag, at Kernerne for at faa Plads 

 ere blevne ganske fiadtrykte; alligevel fremtræder Laget aldeles tydeligt imod 

 Muskulaturen og synes ogsaa at vise den sædvanlige, fibrillære Bygning. 



For Fuldstændigheds Skyld nævner jeg endelig, at ogsaa alle de fra det ydre 

 Skelet udspringende „Sener" (Apodemata) i Henseende til Muskelinsertioner for- 

 holde sig ganske som dette. 



I de hidtil omtalte Figurer findes ganske vist Kerner i det antagne Epithel 

 udfor Musklerne, men deres Antal kan stundom være saa ringe, at man, i al Fald 

 ved en Betragtning af Figurerne alene, kunde tænke sig den Mulighed, al Musklen 

 skød Epilhelcellerne til Side og med en særegent omdannet Ende fæstede sig paa 

 Chitinen; de Kerner, der ere afbildede i Fibrilmassen , skulde efter den Antagelse 

 kun tilsyneladende ligge inde i denne; imidlertid fremgaar det af Seriesnit tydeligt 

 nok, at de virkelig have Plads i Fibrilmassen. Andetsteds ere Kernerne saa talrige, 

 at man af den Grund næppe vil formode en direkte Insertion. Gaa vi .saaledes 

 over til Orthoptererne, vil jeg henvise til et Snit (Fig. 3) gennem Rygsiden af Bag- 

 kroppen hos en Kakkerlak {Periplaneta americana L.); her finder man under Chi- 

 tinen i det fibrillære Lag et stort Antal Kerner, der saavel i Form og Størrelse, 

 som ogsaa i Struktur staa i Modsætning til Muskelkernerne. En tydelig Basal- 

 membran danner her en Grænse mellem Epilhelet og Muskulaturen, der, ligesom 



primitive Former. Den liojerc eller lavere Udvikling af disse Dele er øjensynlig betinget af ganske 

 andre Forhold, nemlig hvorvidt det omtalte Dyr er særlig nddannet til hurtig Bevægelse eller ej; dette 

 viser sig tydeligt nok i Musklernes Tværstribning, idet de i den Henseende ejendommeligst uddannede 

 Muskler netop ere bestemte til særlig energisk Virksomhed, f. Eks. erc Vingemuskler. 



