15 139 



celler, der kun ligge i et Lag, ere allerede let kendelige overfor de øvrige Celler i 

 Hyi)oderniis; udfor Apodeniaet ere de lange og smalle, af Pladshensyn tilspidsede 

 i deres distale Ende, med hvilken de fæste sig til, eller, paa Grund af det lidt tan- 

 gentiale Snit, ses at dække lidt af Apodemaets Spids. Saavel her som i det nedre 

 Muskelfæste, hvor Hypodermiscellerne allerede have begyndt at uddanne Fibriller 

 i deres Protoplasma, er det ikke vanskeligt at paapege Grænsen mellem Epithelet 

 og det noget mørkere farvede Muskelanlæg; foroven løber Epithelet i en Trekant 

 lidt ned paa Musklens ene Side, rimeligvis fordi Snittet der er lidt tangentialt i 

 Forhold til Musklen, forneden ses derimod de enkelte Cellerækker indplantede i 

 Hypodermis. Enkeltheder ses dog først tydeligt i den følgende Afbildning (Fig. 9), 

 der i større Maalestok viser en Del af et andet, langt bredere Muskelanlæg. Støtte- 

 punkt for Musklen er her et langt, næsten pladeformigt Apodema, af hvilket en 

 Stump ses i Figuren; den mørke Tegning deri fremstiller de ældste, i Senen altsaa 

 inderste Dele af Chitinen. Op hertil slutter sig dels uomdannet Hypodermis med 

 store runde Kerner, dels en Række palissadeagtige Seneceller med mere langstrakte 

 Kerner. Disse Celler ere ikke ganske lige lange; vel fæste de sig omtrent i samme 

 Højde med afrundede Ender til Chitinen, men med deres modsatte Ender skyde 

 de sig noget ind imellem de ligeledes ulige lange Cellerækker i Muskelanlægget. 

 Hver saadan Række svarer utvivlsomt i den færdige Muskel til et Primitivbundt og 

 er omgivet af sin særlige Hinde, sit Sarcolemma. I den distale Ende afslutte disse 

 Cellerækker svagt tilspidsede; de faa her desuden et vist, ligesom udflosset Ud- 

 seende, idet talrige fine Fibriller i Epithelcellerne løbe hen imod dem og, som det 

 synes, fæste sig til dem. Den Basalmembran eller maaske rettere det fine Binde- 

 vævslag, der begrænser det uomdannede Epithel indadtil, strækker sig ogsaa hen 

 over Muskelanlægget; jeg er dog mest tilbøjelig til al tro, at det kun lægger sig 

 tæt hen over Sarcolemmaet. 



Der findes, hos Sadones, en Angivelse om direkte Insertion i Kroen af Larven 

 til Libellula depressa L.; jeg har desværre ikke faaet undersøgt nævnte Dyr, men 

 da jeg ikke har fundet noget særlig paafaldende sammesteds hos Nymfen af Agrfon, og 

 der tilmed for Libellula depressa er angivet, at Musklernes Ender ere „noget chiti- 

 niserede" , er en Undersøgelse vist heller ikke nødvendig, idet den nawnte Beskri- 

 velse efter mit Skøn netop angiver, at der eksisterer et Afsnit af en særegen 

 Beskaffenhed (o: en epithelial Fibrilmasse) mellem den kontraktile Substans og 

 Chitinen. 



Af de øvrige Neuropterer har jeg undersøgt Larverne af Ephemera og al^ Perla 

 uden dog at finde noget af særlig Interesse, og det samme gælder Larven af Myr- 

 meleon. Derimod er Phryganidelarver ganske særlig egnede til at vise den Farve- 

 differentiering, der kan fremkomme ved Farvning med Hæmallun og Orange, idet 

 Epithelet staar tydeligt blaat mod den gullige Muskelsubstans. En Basalmembran 

 er snart tydelig, snart næsten ikke til at se. Ejendommeligt er det ringe Antal 

 Kerner, der findes i det epitheliale Seneparti; man kan saaledes i et enkelt Snit 



