146 22 



det første kan naturligvis ved Hjælp af saadanne en stor Mængde Muskler komme 

 i Forbindelse med et Chilinparli af et ret l)egrænset Omfang, men dernæst kan 

 der sikkert heller ingen Tvivl være om , at hver enkelt Muskeltraad samtidig vil 

 kunne virke med langt større Selvstændighed. 



Ved sin Antagelse, at Muskelinsertionerne skulde kunne optræde i ikke mindre 

 end tre grundforskellige Skikkelser, indtager Holmgren en Særstilling. Et Blik 

 paa hans Figur af „den direkte Insertion" (loc. cit. Fig. 4) viser dog straks dennes 

 store Overensstemmelse med en af mine egne (Fig. 20), hvorfor jeg da heller ikke 

 tager i Betænkning at fortolke den paa ganske samme Maade. Hans Afbildning af 

 „et indirekte Fæste" gør ikke noget særlig troværdigt Indtryk, og i Præparater har 

 jeg aldrig set noget nøje tilsvarende; dog vil jeg ikke opholde mig længere herved, 

 da det tidligere er tilstrækkeligt paavist, at de hypodermale Senepartier hos samme 

 Dyr kan variere meget betydeligt. Tilbage staar Figuren af Holmguen's „anden 

 Insertionsmodus" , der skulde svare til de af Fuenzei, beskrevne Forhold; ogsaa 

 mod den maa jeg desværre gøre nogle Indvendinger. Jeg kan saaledes ikke indse, 

 hvorledes den tynde Traad, der udspringer fra Musklen, og hvis Grene, lidt før de 

 naa Chitinen, sprede sig hver i en Fibrilkegle, kan virke som en Sene ved Musk- 

 lens Kontraktion; den sidder tværtimod som en underlig, løst paaklistret Dannelse 

 paa Siden af Muskcltraaden, der uforandret fortsæ-lter sig forbi dens Tilhæftnings- 

 sted. Det er mig uforstaaeligt , hvorledes man af en saadan Figur skal kunne faa 

 del Indtryk, at Musklen ved Epithelets Grænse deler sig i et Antal Grene, der om- 

 spinde Epithelcellerne. 



Jeg hælder stærkt til den Anskuelse, at der her foreligger en fejlagtig fortolket 

 Iagttagelse, navnlig da, naar jeg ser hen til de Fund, jeg har gjort paa Tværsnit af 

 den bageste Del af Æggelederen, „Skeden" *) af Sarcophaga carnaria L. (Fig. 22). 

 Her ses under (o: paa den konkave Side af) Chitinlaget Hypodermis og under denne 

 en lang tynd Ringmuskel, der er noget uens conlraherel, stærkest udfor de store 

 Bugter i Chitinen, hvor følgeligt ogsaa dens Sarcolemma har hævet sig i størst Buer 

 fra Muskelsubstansen. En særlig Opmærksomhed fortjene de fine Forbindelsesbroer, 

 som Epithelcellerne udsende henimod Musklen, og som ligge med ganske regel- 

 mæssige Mellemrum, idel hver fæster sig til Muskcltraaden udfor en smal, mørk Skive. 

 Protoplasmaet i disse Forbindelsesbroer synes sammensat af en traadet Masse, der 

 længere ude mod Overfladen gør Indtryk af al spredes kegleformigl. 



Disse Dannelser bør naturligvis ikke sammen.stilles med de sædvanlige hypoder- 

 male Seneparticr, idet saadanne ogsaa træffes ved de her omtalte Ringmusklers 

 Ender; derimod spille de utvivlsomt en betydningsfuld Rolle under Musklens Kon- 

 traktion, idel deres Opgave rimeligvis er al holde Musklen i passende Nærhed af 

 Chitinen og samtidig hindre denne i et enkelt Sled al slaa alt for store Bugter. 



■) Dette Objekt er ingenlunde særlig gunstigt for disse Undersøgelser, idet Chitin og Hypodermis 

 gennemgaaende ligge altfor meget i Folder og Epithelcellerne desuden ere forholdsvis smaa. 



