25 149 



let forstaaelig Afbildning (Fig. 23) der stammer fra Hovedets Underside. Under 

 det tynde Chitinlag ses Hypodermis med sine store Cellekerner; den er indadtil 

 begrænset af en ret uregelmæssig, fin Linie, en Basalmembran, der med Syrefuchsin- 

 Pikrinsyre antager en rød Farvetone. I Epithelel ses Grupper af Fibriller, netop 

 udfor de Steder, hvor fine Muskelbundter fæste sig til Basalmembranen*); saavel 

 efter Farvning med Hæmallun- Orange som med Syrefuchsin-Pikrinsyre fremtræde 

 Epithelets Fibriller kendelig blegere end Musklens. Det ejendommelige Udseende, 

 Musklen viser, idet den et enkelt Sted er betydelig mørkere og tydelig tværstribet, 

 skyldes kun en Kontraktionsbølge paa det nævnte Sted. 



Idet nu den nævnte Basalmembran andetsteds naar en anseligere Udvikling, 

 føres vi derigennem til visse højst ejendommelige Muskelfæster, der iøvrigt for- 

 længst ere iagttagne af Claus. Vi se i et Snit gennem Nakken af Dyret (Fig. 24), 

 hvorledes Epithelet lidt efter lidt naar en anselig Højde; Kernerne, der før laa 

 parallelt med Chitinen, danne derved en tydelig Vinkel med denne. I Epithelet 

 ses Bundter af Fibriller, der gaa fra Chitinen hen til et ejendommeligt, bindevævs- 

 agtigt Parti, til hvilket Musklerne fæste sig; disse sidste ere trufne i en Retning, 

 der er ikke saa lidt afvigende fra Muskelbundtets Længderetning; deraf er Følgen, 

 at man kun ser en lille Stump af den distale Ende af den kontraktile Substans, 

 omgivet af et klart Rum, der indeholder et Par Kerner og er fremkommet ved, at 

 Sarcolemmaet blæreformet har hævet sig fra Muskelsubstansen. Fibrillerne i 

 Epithelet ligge samlede i Bundter, der ere fæstede til korte Udløbere af den binde- 

 vævsagtige Dannelse; jeg kan dog ikke tro, at der er nogen virkelig Sammenhæng 

 tilstede her, idet disse Dele farves saa højst forskelligt; med Syrefuchsin-Pikrinsyre 

 blive Fibrillerne gule, del øvrige derimod stærkt karmesinrødt; den tilsyneladende 

 Sammenhæng skyldes sikkert kun den Omstændighed, at Fibrillerne lægge sig 

 nøje op til de distalt noget uregelmæssigt endende Udløbere fra det subepitheliale 

 Støtteparti. Dette, der naar sin ansejigste Tykkelse udfor Midten af Muskelfæstet, 

 og som til Siderne synes at gaa over i den almindelige Basalmembran, maa vist, 

 navnlig i Betragtning af de indadgaaende Forlængelser, opfattes som dannet af 

 Bindevæv, som iøvrigt Mayer antager; at det skulde bestaa af Chitin, hvad Claus, 

 støttet til grumme svage Beviser, antog, er, efter Maver, ligesaa usandsynligt som 

 Claus' Opfattelse af Hypodermis som et Bindevæv. 



I øvrigt er det forbavsende, saa meget Besvær Forstaaelsen af de her omtalte 

 Billeder har voldet saavel Claus som i nyeste Tid K. C. Schneider '^^). Begge mene, 

 at Epithelcellerne kun danne et forholdsvis lavt Lag paa Chitinens Inderside, men 

 at de om Fibrilbundterne ere trukne ud i indadrettede Forlængelser, der som 

 Støttebjælker bære det indre Støtteparti. De Rum, der findes mellem disse Bjælker, 

 opfattes som Lymferum og angives at indeholde Lymfeceller. Det sidste forholder 



*) Dette Præparat viser udmærket, hvor nøje de seneagtige Fibrillers Beliggenhed i Epithel- 

 cellerne afhænger af Muskeltraadencs Insertionspunkter; det svarer i den Henseende fuldstændig til et 

 tidligere beskrevet (Kig. 13). 



U. K. U. Videiisk.Selsk.Ski-., 7. Kække, nalui-vidensk, oi« matliem. Afcl. 1. 2. 20 



