17 181 



I den fieniniede Litteratur har jeg i de senere Aar kun IrutTet yderst lidt af 

 selvstændige Bidrag, der har Interesse for os i denne Henseende, saaledes hos Frank 

 ScHWAuz'), der har iagttaget dette Forhold hos en Skovfyr. I vor egen Litteratur 

 foreligger der fra den nyeste Tid en Undersøgelse, der bør nævnes i denne Sammen- 

 hæng, saa meget mere som det er et af de faa Forsøg, jeg kender, paa for ældre 

 Træers Vedkommende at sammenholde Tallet afAarringe med Træernes ad historisk 

 Vej dokumenterede Alder. Kgl. Skovrider J. Helms, der foruden at være praktisk 

 Forstmand har megen botanisk Sans og et fint Blik for vore Skovtræers biologiske 

 Forhold, har i en større Afhandling om Skovfyrren-) paavist, at der for enkelte 

 Prøveflader var en paafaldende stor Forskel mellem Alderen og Stødets Aarringe, 

 talte med megen Nøjagtighed. Med Udeladelse af 2 maaske lidt tvivlsomme Til- 

 fælde^), hvor Differensen gik op indtil 12 Aarringe, fandtes der en Underbalance 

 paa 6 Aarringe. Det forstaar sig, at der er laget Hensyn til, hvad Alder Træet 

 kunde antages at have, da det var naaet til den Højde, hvor Stødets blottede Flade 

 befandt sig og hvor altsaa Aftællingen havde fundet Sted. Forf. fremsætter formod- 

 ningsvis den Forklaring^), at Jorden omkring Stammen har hævet sig noget ved 

 Røddernes Vækst, saa Stødels Højde er bleven mindre end Afstanden fra dels 

 Overkant til det Sted paa Træet, hvortil Jorden oprindelig naaede, altsaa den egent- 

 lige Grænse mellem Rod og Stængel. Han synes dog ikke al lægge megen Vægt, 

 paa denne Forklaring, men jeg har na>vnt den, fordi den mulig i visse Tilfælde 

 kunde linde Anvendelse. Helms udtaler sig saaledes om det paagældende Fænomen 

 i Almindelighed'^): «Hvad undertallige Aarringe angaar, mener jeg at have truffet 

 det ret ofte». 



Til mine tidligere Meddelelser skal jeg føje et Par senere tilkomne Iagttagelser 

 over undertallige Aarringe i stærkt undertrykte Stammer af unge Træer. 



Af Professor C. V. Prytz modtog jeg i Sommeren 1900 nogle meget smaa Ege, 

 saaede i P^oraarel 1(S88 paa Agermark under Ravnholt Skovdistrikt, med den Til- 

 føjelse, al der fandtes en Del saadanne i Striberne, mens Hovedmasserne af Plan- 

 terne var c. 10 Fod høje eller mere. Af disse smaa Ege var en omtrent 37 cm. høj 

 med et Tværmaal forneden af 4 mm., en anden omtrent 40 cm. høj med et Tvær- 

 maal forneden af ;> mm. Paa ingen af disse kunde jeg udrede mere end 8 Aar- 

 ringe; de skulde havt 13. De havde begge grønne Blade i Toppen. 



En selvsaaet Acer Pseudoplataniis fra Geel Skov, meget undertrykt, viste i en 

 11-aarig Stammedel kun 8 Aarringe. Et andet meget reduceret Træ af samme Art 

 og fra samme Sted viste i en 7-aarig Stammedel, der her kun var 3 mm. tyk, saa 

 godt som ingen Aarringsadskillelse tydeligt; kun hist og her kunde stribevis paavises 

 Aarringsgrænse. 



') I.e. s, 212. 



'') J. Hblms, Skovfyrren paa Tisvilde - 1-' rederitcsværli Distrilit. Tidsskrift for Skovvæsen XIV, B, 1902. 



'I 1). V. s., hvoi- der muligvis havde fnndet en Efterbedring Sted. 



*) I.e. S 223. 



'') Meddelelse i Brev. 



I). K. I). Viilonsk.Sclsli.SUr , 7. HuUUc, natuivi.lcnsli iiiiniallRMii Mil I. 3. 24 



