198 



34 



Tavle 4. Picea excelsa fra Gausdal og Lillehammer. 



Tavle 5. Picea excelsa 



fra Stendalgaards 



Plantage. 



Middel- 



.\arrings- 



bredde i ram.! 



\'ægtfylde 



lindes Prøver af 8 T 

 Den eller de bredere 



er det ret indlysende, at jo liere der findes, desto fastere bliver 

 Veddet, andre Forhold lige. 



Tavlen 3 giver Resultatet af Undersøgelsen af 5 Gran- 

 stammer, af hvillie de 4 er undersøgt i 4 forskellige Højder, 

 den ene kun i 3. Materialet skriver sig fi-a Geel Skov. Al 

 Undersøgelsen er foretaget i forskellige Højder af Stammerne, 

 har i og for sig ikke noget at sige, da det egentlig kun kom 

 an paa at faa et Antal tæt ved hverandre liggende brede og 

 smalle Aaninge til Sammenligning. For hver Skive findes 2 

 Rækker af Angivelser, den øverste for de forholdsvis brede, 

 den nederste for de smalle Aarringe. Størst Interesse har den 

 sidste og den tredjesidste Kolonne, hvor henholdsvis Trakeïde- 

 antallet pr. Millimeter og Procentmængden af tykvæggede Tra- 

 keider er angivet; navnlig dette sidste Forhold stiller sig i høj 

 Grad til Gunst for de smalle Aarringe. For Antallet af Trake- 

 ider pr. Millimeter er der en stadig, men ikke meget betydelig 

 Overvægt. All i alt bekræftes dog Sætningen, al de smallere 

 Aarringe har det bedre Ved, eller, om man vil udtrykke sig 

 forsigtigere, tyder de smalle Aarringes større Antal tykvæggede 

 Trakeider paa en betydeligere Vægtfylde. 



Det samme fremgaar af Tavle 4, der skyldes Under- 

 søgelsen af Vedpropper, tagne med det Presslerske Tilvækslbor 

 189() i Granskove ved Gausdal og Lillehammer i Norge. Der 



•æer, af det med Nr. 1 betegnede 2, ellers kun 1 af hvert Træ. 



Aarringe staar øverst, den eller de smallere nederst. 



