204 40 



Hor.. Hahtig gør gældende'), at hos Birk er Forholdel omvendt, men al del 

 her ikke er Aarringsl)redden i og for sig, der er afgørende for Veddets Kvahlet, 

 men Alderen af den Tranlel, hvor Aarringen er dannet; og kun af den Grund, at 

 det Ved, der er dannel paa yngre Trædele, er lettere end det, der er dannet paa 

 ældre Dele af Stammen, viser de i den yngre Alder dannede brede Ringe sig stof- 

 fattige. 



Sammenligner man, siger Hartig, Veddel af de bredringede yngre Slammedele 

 eller af Kærnen paa den nedre Del af Slammen med det smalringede Ved af 

 Splinten fra Stammens nedre Del, saa springer 3 Forskelligheder i Øjnene, 1) er 

 Tallet af Kar paa et bestemt Tva^rsnitsareal i brede Aarringe større end i smalle, 

 allsaa omvendt af hvad der er Tilfældet hos Bøg, 2) er Vedtaverne i smalringet 

 Ved mere tykvæggede end i Veddet af unge Aksedele, 3) viser Birkevoddel, jo 

 nærmere ved Marvrørel, desto mer Strængparenkym. Den større Vægtfylde af del 

 i en Stammedels højere Alder dannede Ved er altsaa begrundet i ringere Antal Kar, 

 i Organernes større Tykvæggethed og i den svage Udvikling af Parenkym. 



Ti Aar senere blev Birkens Ved underkastet en monografisk Bearbejdelse af 

 Ott.m.xh Staufi-ek'^). Dette Arbejde er udført under Rob. Hartigs Ausjjicier og føjer 

 egentlig ikke meget va\senlligt til, som ses af nedenstaaende Opgørelse af Resul-, 

 tatet. Den for Birken fundne Regel, Vedv;eglens Tiltagen indenfra udefter og ovenfra 

 nedefter, forklares 1) af at 'Libriformtaverne tiltager i Tykvæggethed og dermed i 

 Substansmængde, 2) af Parenkymdannelsens Aftagen indenfra udefter og ovenfra 

 nedefter, 3) af Karfladens Tiltagen pro Hadeenhed nedenfra opefter. 



Endelig har ogsaa .1. Helms'*) fundet, al Veddels Vægtfylde hos Birk lillager 

 fra Marven udefter. 



Herom synes der altsaa at herske Enighed. Til den anatomiske Begrundelse 

 er der nu el og andet al benuerke. Hartigs lagllagelse af, al der findes et ringere 

 Antal Kar pr. P'ladeenhed udadtil i Slammen, skulde have tabt sin Van-di ved al 

 hans daværende Assistent, H. Mayr, paaviste, al de udadtil dannede Kar var saa 

 meget desto slørre, hvilkel Hartig selv senei-e ^) gør ojnnan-ksom i)aa. Delte berøres 

 heller ikke af StaulTer. Del er nu rigtigt nok, al Karrene staar mindre læt udadtil 

 end i de i Træels unge Alder dannede Aarringe. Dog forekommer dette mig ikke 

 let at kunne afgøres ved en Kartælling; thi her som i andre lignende Tilfælde, 

 hvor Karrene slaar gruppevis forenede, hvoraf følger, al de indre Kar i en Gruppe 

 eller Række er meget mindre end de andre, giver Antallel af Kar kun en nuuulelig 

 Forestilling om den Andel i Arealet, Kartværsnittene har. Tælle-Metoden maa her 

 vige for den direkte Sammenligning, hvilkel bedst sker ved en Aftegning ved Hjælp 

 af Tegneprismet, og naar Iagttageren da indeslaar for, at Billedel er el Udtryk for 



'I Untersuchungen aus d. foistbot. Institut zu München 11, 1S82, S. (iO. 



') Untei'sucliuugen über specifisches Tiooken^cw ichl, sowie anatomischen Hau des Holzes del' 

 Birke. Forstlich-naturwisscnseli. Zeitschrift 1. .lahrg. I.Siri. 



') liirken l)aa Tisvilde-Frederiksværk Distrikt. Tidsskrift for .Skovv;esen. lid. IX U, .S. (i!). 

 M Allîi. Forst- und .laydzeitunf- 1«.S4, S. i;!:i. 



