43 



207 



Den siimnie Slaiiime af Betula odorata benyllede jt-g lil eii Undersøgelse af 

 Veddets Vægtfylde. Udsnittene er hver delt i 3 Stykker, a. nærniesl Marven, b. i 

 Midten og c. ud mod Harken. Med Undtagelse af Skiverne 4 og 10 er der af hver 

 Skive taget 2 Udsnit, nogenlunde lige over for hinanden. Resultatet, som ses af 

 Tavle 8, afgiver en Bekræftelse paa de tidligere Iagttagelser, at Birkens Vægtfylde 

 stiger indenfra udefter. 



Dernæst kommer vi til at betragte — ligeledes særligt med Hensyn til den 

 anatomiske Begrundelse — , hvorledes det stiller sig med den samme Aarring i 

 samme Side, men i forskellig Højde af Træet. Hvad dette angaar, har der efter- 

 haanden fæstnet sig en bestemt Opfattelse, nemlig, at Veddet i tiet ikke under- 

 trj'kte og vel ernærede Træ aftager i Vægtfylde fra Stammens Grund opefter indtil 

 det Sted , hvor Kronen begynder. 



Det er, som vi senere skal se, et jg^ie g. Betula odorata. Vægtfylde, 



gammelt kendt Forhold. Rob. 

 Hahtig er den første, der har for- 

 søgt at belyse det ved Undersøgelse 

 af Veddets Bygning, og hans Be- 

 grundelse — for Løvtræernes Ved- 

 kommende — gaar ud paa føl- 

 gende : Under de nævnte Betingelser, 

 nemlig at vi har at gøre med Træer 

 med en god Kroneudvikling, aftager 

 Aarringens Areal opefter, mens An- 

 tallet af Kar bliver omtrent det 

 samme ; disse maa altsaa foroven 

 rykke tættere sammen, og dette giver 

 naturligvis Ved med ringere Vægt- 

 tylde. 



Da dette anatomiske Spørgsmaal aldrig har været behandlet i vor egen Litte- 

 ratur, var jeg interesseret i selv at gaa det efter, saa meget mere, som jeg ikke har 

 været i Stand til at linde, hvorledes Rob. Hartig har anstillet de Iagttagelser, der 

 ligger til Grund for den Sætning, at Karrene staar tættere imod Spidsen af Bullen, 

 den Del af Stammen, der ligger neden for Kronen, end ved Stammens Grund. Med 

 den store Variabilitet, der overhovedet er i Karrenes Tæthed i en og samme 

 Stamme, ogsaa i samme Højde og samme Side af Træet, forekom det mig. lidt 

 misligt at sammenligne indbyrdes saa smaa Arealer som Kvadratmillimetre med saa 



trykte Elementer for ..Libriformfaseni" og „har aldrig iagttaget", at Parenkymet skulde Viere ordnet i 

 tangentiale Rækker, l'arenkymet viser just Tilbøjelighed til at staa i tangentiale Rækker, for saa vidt 

 det, hvad der saa hyppigt er Tilfældet i Træernes Ved. som et enkelt Cellelag spænder fra Marvstraale 

 til Marvstraale. Og de fladtrykte Elementer, der dannes ved Aarringens Afslutning, ei- netop meget ofte 

 stivelseforende Parenkym. 



27* 



