11 



Bela Trevelyana, Turt. 



Tali. VIII. Fig. 7 in, Tab, X. Fig. 10—11. 



II, mul, min Trevéllianum, Turton, Ann. & Mag. of Nat. 



Hist. VII. Pag. 351. 

 Mangélia Trevélliana, Forb. & Eanl. Brit. Moll. Vol. III. 



Pag. 452. Pl. CXII, Fig. 1—2. 

 Fleurotoma Trevelyana, Jeffreys, Br. Conch. Vol. IV, 



Pag. 398. 

 Bela Trevelyana, Gr. 0. Sårs, op. c. Pag. 235. Tal). 111. 



Fig. 13. 



Denne Art er i hoi Grad varierende i Funn og lige- 

 Miiu den i den arctiske Zone opnaar sin betydeligste Stør- 

 relse, har den ogsaa her sin største Afveksling. .Som Regel 

 er Spiret lige langt eller hengere end Mundaabningen, 

 Vindingerne kjølede, de axiale Eibber talrige, ikke meget 

 fremstaaende og rette. Spirallinierne talrige. men uregel- 

 mæssige i Styrke. 



Apex (Fig. 9 b. c) afrundet nedtrykt og paa første 

 Vinding kommer en 2 ribbet Spiralsculptur tilsyne: Axial- 

 sculpturen meget svag. 



Operculum Fig. 9 a. 



Den typiske arctiske Form er afbildet i Fig. 7 og 8. 



Fig. 9 er en eiendommelig kortspiret Form fra Tromsø, 

 hvor den ikke er sjelden og 



Fig. 10 er en ualmindelig faaribbet Form fra samme 

 Sted. 



Tantieme (Tab. X. Fig. LO— 11) er dolkeformede 

 med et temmelig kort Manubrium. 



Forekomst: St. 223. 224. 261, 267, 270. 273. 326, 

 357. Bodo. Tromsø og Hammerfest fra 10 — 197 Favne. 



( >mend jeg fastholder B. Trevelyana og efterfolgende 

 B. de< ussata for distincte Arter, saa er der dog et meget 

 mert Slægtskab imellem dem og der forekommer Former, 

 som man vil have Vanskelighed for med Sikkerhed at anvise 

 Plads. 



Under B. decussata har jeg optaget en Varietet fin- 

 marchia. Denne var jeg usikker, hvor den burde anbringes, 

 men jeg tror den er kommen paa rette Sted, og en Be- 

 kræftelse herpaa har jeg faaet i Exemplarer. præcis af 

 denne Form. sendt mig fra Prof. Verrill under Bestemmel- 

 sen 11. decussata, Couth. 



Der er et Par Karakterer, som synes constant at 

 ndskille B. Trevelyana fra decussata. Apex er hos den 

 første temmelig fladtrykt, hvorimod den hos den sidste er 

 mammilleformet. Dernæst er de axiale Ribber hos Tre- 

 velyana rette og mindre fremtrædende end hos decussata, 

 hvor de. foruden at være mere hævede, nitid er mere eller 

 mindre hoiede, dog i denne sidste Karakter gaa de over i 

 hinanden. Og saa kommer endelig Tænderne. Ved Under- 

 søgelse nf et meget stort Antal har jeg fundet den kon- 

 stante Afvigelse, at Trevelyana har et kort Manubrium. 

 hvorimod dette hos decussata er langt poseformet. 



Bela Trevelyana. Turt. 

 Pi. vin, figs, t— in. pi, x, figs. lO—ii. 



Fleurotoma Trevéllianum, Turton. Ann. & Mag. of Nat. 



Hist. Vol. VII. pag. 351. 

 Mangélia Trevélliana, Forb. & Haul. Brit. Moll. Vol. III. 



pag. 452. Pl. CXII. Hg. 1. 2. 

 Fleurotoma Trevelyana, Jeffreys, Br. Conch. Vol. IV. 



pag. 398. 

 Bela Trevelyana, G. 0. Sårs. op. c. pag. 235. Pl. XVI. 



fig. 13. 



This speeies is in a high degree variable in form. 

 and just as it attains its greatest si/e in the arctic regions 

 does it, also, there, undergo its greatest variation. As a 

 rule, the spire is as long, or longer than the aperture: 

 the whorls angulated; the axial ribs numerous, not very 

 prominent, and straight; the spiral lines numerous, but 

 irregular in strength. 



Aper (fig. \) h. c) obtusely rounded, and. on the first 

 whorlj a double-ribbed spiral sculpture makes its appea- 

 rance. The axial sculpture very faint. 



Operculum. Fig. 9 a. 



The typical arctic form is illustrated in fig. 7 and 8. 



Fig. 9 is a peculiar, short-spired form from Tromsø, 

 where it is not rare, and 



Fig 10 is a form from the same place, having un- 

 commonly few ribs. 



The teeth (PL X. tig. 10—11) are dagger-shaped. 

 with a pretty short manubrium. 



Habitat: Stats. Xos. 223, 224, 261. 267, 270, 273. 

 326. 357. Bodo, Tromsø and Hammerfest, in from 10 — 

 1117 fathoms deep. 



Although I affirm B. Trevelyana and the following 

 B. decussata. to be distinct species, there is, yet, a very 

 close relationship between them, and forms occur to which 

 we can with difficulty assign a place. 



Under B. decussata I have included a variety finmar- 

 chia. I was for a long time uncertain where it should 

 be placed, but I think it has found its true position now. 

 Prof. Verrill has sent me from America, as B. decussata, 

 Couth, this variety precisely, which has given confirmation 

 to my view of it. 



A few characteristics are apparent, which will always 

 serve to destinguish B. Trevelyana from decussata. First. 

 there is the apex. This is. in the first named, rather 

 flattened, whilst in the last named, it is mammiform. Xext, 

 the axial ribs in Trevelyana, are straight, and less promi- 

 nent than in decussata where they, besides being more 

 elevated, are always more or less curved, but in this last 

 characteristic they are however interchangeable. Finally 

 we have the teeth. After the investigation of a very large 

 number. I have found the constant difference, that Trev- 

 elyana has a short manubrium, whilst in decussata it is 

 lung bag-shaped. 



