12 



Bela Trevélyana er af Dr. Jeffreys og Verkrusen an- 

 givet fra Nord Amerikas Østkyst, men Verrill 1 opforer den 

 blandt de tvivlsomme Arter og tilføier, at han har ikke 

 seet noget amerikansk Exemplar, som lian med Sikkerhed 

 kunde henføre til denne Art 2 . Blandt Verrills Varieteter 

 af B. decussata er en „pusiUa", 3 hvorom han siger, at den 

 ligner der europæiske B. Trevélyana, „but is shorter and 

 less decidedly cancellated-, ligesom Ribberne er mindre 

 fremtrædende og mindre hoiede. Dette synes at minde 

 stærkt om den af miu; i Fig. 9 afbildede korte Form af 

 Trevélyana. 



Bela decussata, Couth. 



Pl. VIII, Fig. 11—14, Pl. X, Fig. 12—13. 



Fleurotoma decussata, Oouthouy, Boston Journ, Nat. Hist. 



II 1839, Pag. 1S3, Pl. 4. Fig. 8. 



Gould, Invert, of Mass. Pag. 280, Fig. 1&5. 

 Defrancia viridula, Moll. Krøyers Tidsskr. 1842. Pag. 87. 

 Bela decussata, Verrill, Cat. mar. Moll. 1882, Pag. 479, 



Pl. XLIII, Fig. 13. 

 Bela con&idea, G. 0. Sårs, Moll. reg. Are. Pag. 236, 



Tal.. 16, Fig. 14. 



Formen varierer fra kort oval til langtstrakt fusiform, 

 Vindingerne afrundede eller . kun svagt kjølede, de axiale 

 Ribber hoiede og stærkt fremtrædende rundt den ovre Del 

 ai Vindingerne, Spirallinierne fine. indskaarne. 



Apex Fig. 12 «, b glat, Mammilliform, den første 

 Vinding har kun en svag, utydelig Spiralsculptur, hvorimod 

 de axiale Folde er overveiende stærkest. 



Fig. 12 og 13 er, hvad jeg holder for typiske Former. 

 Den første er fra Tromso og den sidste fra St. 267 — 

 148 Favne. 



Var. finmarchia, nob. 



Pl. VIII, Fig, 11 



Formen kort oval fusiform. Vindingerne svagt kjolede, 

 de stærkt fremtrædende axiale Ribber ikke meget bøiede*. 

 Forekomst: Tromso, 20 Favne. 



1 Cat, of marine Moll. 1882, Pag. 484. 



2 Herzenstein anfører den (op. o. Pag. 690) fra Murmankysten. 



3 Cat. of marine Mull. 1882. Pag. 481. 



4 Ribbernes Bøining er dog noget starkere end angivet paa 

 Fig 11; dette gjælder og Fig. 12. 



Bela Trerelyaua is stated by Dr. Jeffreys, and Ver- 

 kriizen, to pertain to the East coast of North America, but 

 Verrillj 1 classes it amongst the doubtful species, and adds 

 that be has not seen any American specimens which he 

 could with certainty assign to this species-. Amongst 

 Verrill's varieties of B. decussata, there is a „pusilla" 3 of 

 which he says, that it resembles the European B. Trev- 

 élyana, ..but is shorter, and less decidedly cancellated" 

 whilst the ril is, also, are less prominent, and less curved. 

 That appears to point strongly to the short form of Trev- 

 elyana I have illustrated in fig. 9. 



Bela decussata, Couth. 



PI. VIII. tig. 11—14, PI. X, fig. 12, 13. 



Fleurotoma decussata, Couthouy, Boston Journ. Nat, Hist. 



Vol. II, 1839. pag. is;;.' PI. IX, tig. 8. 



Gould. Invert, of Mass. pag. 280, fig. 185. 

 Defrancia viridula, Moll. Krover's Tidsskrift 1842, pag. 87. 

 Bela decussata, Verrill, Cat. Marine Moll. 1882, pag. 479, 



PI. XLIII, fig. 13. 

 Bela conoidea, G. 0. Sårs, Moll. reg. Arc, pag. 236, 



PI. XVI, fig. 14. 



The shell varies, from short-ovate to elongate-fusiform. 

 The whorls rounded, or 'only faintly angulated; the axial 

 ribs curved, and strongly prominent round the upper part 

 of the whorls. The spiral lines fine and imprinted. 



Apex (fig. 12 a, b) smooth, mammiform; the first 

 whorl has only a faint, indistinct, spiral sculpture; whilst 

 the axial ribs are by far the strongest, 



Fig. 12 and 13 are, what I consider to be, typical 



forms. The former is from Tromso, and the latter from 

 Station 267. Depth 148 fathoms. 



Var. finmarchia, nob. 



Pl. VIII, fig. 11. 



The form short ovo-fusiform ; the whorls faintly angu- 

 lated; the strongly prominent axial ribs not much curved 1 . 

 Habitat: Tromso. - - Depth. 20 fathoms. 



1 Cat, of Marine Moll. iss_>, pag. 4s4. 



2 Herzenstein states fop. c. pag. 690) that it pertains to the 

 Mnnnau Coast. 



3 Cat. et' Marine Moll, lssi', pag. 481. 



4 The curving of the ribs is however, somewhat greater than 

 shown in tig. 11. The same remark applies to fig. 12. 



