108 4 



hos ..Sansoiiiiis') og jjaa Globerne". Han anfører bl. a., at Længdeforskellen mellem 

 Macao (i Kina ved Kantonbugten) og Mexico paa Kortene er angivet 28 "2° for 

 lille, mens Forskellen mellem Ormus (ved Indlobet til den persiske Havbugt) og 

 Goa (i Forindien) er angivet 13° større end de foriiedrede Maalinger giver; de store 

 Fejl kan ikke undre, naar man horer, at Beliggenheden af Steder som de her nævnte 

 oftest var angivne ved Hjælp af Rejsetiden fra det ene til det andet-). Rømer be- 

 mærker, at paa Grund af disse Fejl er Søvejen over Stillehavet langs den 20de Bredde- 

 grad paa Kortene angivet 400 tyske Mil kortere end den i Virkeligheden er, og han 

 tilføjer: „Hvad om Hollænderne — eller snarere Portugisere eller Spaniere — med Vilje 

 har indført denne F"ejl eller har forsømt at rette den en (îang indførte for at skræmme 

 Europa fra Verdenshandelen." 



Huygens havde Aar 1657 løst den Opgave at konstruere et langt bedre Ur end 

 de hidtil brugte, nemlig det første Pendulur, og havde dermed givet Længdebestem- 

 melserne det nødvendige nøjagtige Maaleapparat, som kunde tjene som Basis for 

 Udarbejdelsen af en Metode til disse Bestemmelser. Det gjaldt da om at finde et 

 Himmelfænomen, der kunde iagttages samtidig fra saadanne Steder, hvis Længde- 

 forskel skulde bestemmes, og som helst nogenlunde hyppig kunde iagttages. Et 

 saadant Fa'uomen fandt man i Foriuorkelserne af de 4 .lupitermaaner, som Galilæi 

 havde opdaget, da han som den første rettede en Kikkert mod Himlen; han havde 

 gjort opmærksom paa deres Anvendelighed til L;engdebestemmelser, men Tanken 

 var ikke bleven realiseret; for at dette kunde ske, maatte man have Tavler over 

 deres Bevægelser, hvorved deres Stillinger kunde forudberegnes, og dermed de Tids- 

 punkter omtrentlig kendes, der var egnede til Iagttagelse af Formørkelserne. Galilæi 

 bebudede, at lian vilde forbedre lagttagelsesmaterialet over Maanerne, og udarbejde 

 saadanne Tavler, men de blev ikke udgivne i hans Levetid, og efter hans Død gik 

 hans Observationsmateriale tabt. Arbejdet blev da taget op af Cassini i Bologna og 

 udgivet 1668 ■), umiddelbart før han som Medlem af det franske Akademi tog Ophold 

 i Paris. Cassini bemærker senere") selv, at Arbejdet var at betragte som et forste 

 Hjælpemiddel ved Observation af Maanerne, og det skulde efterfølges af udførligere 

 og nøjagtigere Tavler, men han har foretrukket at ofTentliggøre den ufuldkomne 

 Form strax fremfor at vente paa de nøjagtigere Iagttagelser, da det var ham magt- 

 paaliggende at give Stødet til, at Astronomerne beskæftigede sig med Observation af 

 disse Maaner. Han haabede nemlig, at det derved kunde blive almindeligt at bruge 

 dem ved La^ngdebestemmelser, hvad han mente dem særlig egnede til. 



Det franske Akademis Metode til Længdebestemmelse blev da: Samtidig Iagt- 

 tagelse af Tidspunktet for en Jupitermaanes Formørkelse i Paris og paa det Sted, 



') Sanson (Nicolas) 1600 — 1667, Geograf, udgiver mange Kurt. Sanson (Guillaume), Geograf, udgiver 

 Geografi med Kort, Paris 1681. Nye Udgaver med nye Kort, 1690 170.5 — 1714, i Kvart og Folio. 



-) Cassini: Les Hypothèses et les Tables des Satellites de .lupiter. Keformées sur de nouvelles 

 observations. Paris 169,3 



■') Ephemerides Bononienses Mediceorum Syderum ex Hypotlitsibus & Tabulis lo. Dom. Cassini. 

 Bononiæ 1668. I Jupitermaanerne kaldtes „de mediceiske Stjerner.") 



