llü 6 



angaar en af de Formørkelser, hvis iagttagne Tidspunkt er opført i ovenstaaende 



Tabel : 



Cassini, beregnet '^"lio 6*^41'" I, 



Picard, iagttaget 6" 57" 20» I. 



Den store Forskel kan ikke forklares ved en Benyttelse af en af de fejlagtige 

 Opgivelser af Længdeforskel, men niaa skyldes mangelfuldt Kendskab til Maanens 

 Omløbstid eller Usikkerhed i det til Grund for Beregningen liggende iagttagne For- 

 morkelsestidspunkt. 



I Kobenhavn fik Picard Ole Rømer til Assistent, og som bekendt er, førte han 

 i Sommeren 1672 Rømer med til Paris, hvor denne blev Medlem af Akademiet og 

 ansat ved Observatoriet, som Ludvig den 14de havde bygget til Akademiets Brug. 

 Allerede paa Uranienhorg har da Rømer assisteret ved Iagttagelse af Jupitermaanernes 

 Formørkelser, og da Kendskabet til deres Bevægelser øjensynlig lod en hel Del til- 

 bage at ønske, har han i de følgende Aar gjort systematiske Iagttagelser over For- 

 mørkelsernes Rækkefølge. Det betydningsfulde Hovedresultat af disse Observationer 

 offentliggjordes som et Referat under Titlen: 



Démonstration touchant le mouvement de la lumière trouvé 



par M. Rœmer 

 i Journal des Sçavans 1676, P. 233 '). 



Afhandlingen er ganske kort. Den beretter, at Rømer ved Iagttagelse af For- 

 morkelser af Jupiters første Drabant gennem 8 Aar har set, at Omløbstiden for 

 denne beregnet ved Iagttagelse af en Række ..Immersioner" altid var kortere end 

 Omløbstiden beregnet af en tilsvarende Række „Emersioner" ganske uafhængig af 

 Jupiters Stilling i dens Bane. Da nu Emersionerne altid iagttages, naar Jorden 

 fjerner sig fra Jupiter, Immersionerne, naar Jorden nærmer sig Jupiter, førtes Rømer 

 til at forklare P^ænomenet ved at tillægge Lyset en Hastighed; han mente af Iagt- 

 tagelser gennem flere Aar at kunne slutte, at den var saa stor, at Lyset brugte 

 ca. 22™ om at gennemløbe det dobbelte af Afstanden Jord — Sol. Afhandlingen slutter 

 med at sige"-), at Nødvendigheden af denne nye Rettelse paa Grund af Lysets Tøven 

 „er nylig bleven bekræftet ved Emersionen af 1ste Maane, observeret i Paris sidste 

 9de Novbr. 1676 Kl. 5'' 35" 45^ om Aftenen 10" senere, end man havde kunnet vente 

 den, naar man beregnede den af dem, som var blevne observerede i August Maaned, 

 da Jorden var meget nærmere Jupiter, hvad M. Ræmer havde forudsagt Akademiet 

 fra Begyndelsen af September; men for at fjerne enhver Tvivl om, at denne Ulighed 

 er foraarsaget ved Lysets Toven, beviser han, at den ikke kan stamme fra nogen 

 Excentricitet eller nogen anden af de Grunde, som man i Almindelighed anfører 

 for at forklare Maanens og andre Planeters Uregelmæssigheder. Skønt han er over- 

 bevist om, at 1ste Maanes Bane er excentrisk, og at de.suden dens Omdrejninger er 

 hurtigere eller langsommere, eftersom Jupiter nærmer sig til eller fjerner sig fra 



'I Oversat i Phil. Trans, -''lu 1677, Nr. 13(i og optrykt i Mém. de lAcad. des Sciences lütiö Kiit'.l, 

 Tome X, S. 575. Paris 1730. 



-') Mém. de l'Acad. des Sciences Kiöü lü6!l, Tome X, S. 577. Paris 1731). 



