152 6 



Resultater. Men han påaviser endvidere, at Saltopløsningerne ved Henstand, navnlig 

 i Sollys, lidt efter lidt sønderdeles til Kaliumrhodanid og Kroniirhodanid. Naar Op- 

 løsningen var meget fortyndet, hlev denne Spaltning efterhaanden fuldstændig. 



Siden Magnaninis og Spehanskvs Arbejder er Kromets Dobbeltrhodanider lejlig- 

 hedsvis blevet undersøgt af Cioci'), Rosenheim og Cohn'^), Sand og Maas'). Men ved 

 disse Undersøgelser har Kromirhodaniderne ikke været Hovedobjektet, og der er ved 

 dem ikke bragt noget væsentlig nyt for Dagen. 



Rosenheim og Cohn har forsøgt at fremstille Dobbeltrhodanider med et andet 

 Forhold mellem Krom og Rhodan end 1 til (3, men uden Held. Der foreligger i den 

 ældre Litteratur Beskrivelse af en saadan F^orbindelse, idet Roesler*) ved at dekantere 

 et rødt Blj'salt med Sammensætningen 



Pb^iCrRh^),, Pb(OH),_,8H20 

 med koldt Vand, saalænge Bly gik i Opløsning, fik dannet et gult Salt med Sammen- 

 sætningen: PbCrRh,, 2Pb(0Hh, 2'h.H,0. 



Efter Saltets gule Farve at domme har Roesler dog næppe her haft et egentlig 

 Pentarhodanokromiat i Ha>nde. 



Trirhodanokrom. Kroniirhodanid er i Følge Glasen ^) et niørkegraat, glasagtig 

 amorft, heiiflydende Stof, som vindes ved at opløse frisk fældet Kromihydroxyd i en 

 vandig Opløsning af Rhodanbrinte og indtørre over koncentreret Svovlsyre. Efter 

 Clasens Rhodanbestemmelse skulde det saaledes vundne Stof være vandfrit, hvilket 

 dog næppe kan forholde sig rigtigt. Alle Clasens Bestræbelser for at fremstille en 

 krystallinsk Modifikation afRliodanidet forte ikke til noget positivt Resultat. Roesler ^) 

 har ved Indtørring af en vandig Opløsning af Hexarhodanokromiatsyren vundet vand- 

 holdigt Kroniirhodanid. Ved Indtorringen maa der altsaa være bortgaaet Rhodanbrinte. 

 Roesler beskriver sil Kroniirhodanid som en gummiagtig, grøn, henflydende Masse. 

 Endelig har Speran.skv') af Kromisulfat og Baryumrhodanid fremstillet en Kromi- 

 rhodanidoplosning. Ved Extraktion af denne med Æter, Afdestillation af Æteren og 

 Tørring ved 100 — 110° vandt han en grøn amorf Masse, der gav en rød Oplosning 

 i Vand. Oplosningen tog desto længere Tid, jo højere Torringstemperaturen havde 

 været. Og den dannede rode Oplosning viste en meget lille I^edningsevne (// ^= (),7.5 — 

 14,16) og normal Frysepunktssænkning og fældedes ikke af Ammoniak, Animonium- 

 sulfid eller Sølvnitrat. Heraf sluttede Speransky, at Stoffet var udissocieret Kronii- 

 rhodanid. Det bør altsaa efter Nutidens Navnebrug kaldes Trirhodanokrom. Ved 



') A. Cioci: Zeitschr. f. anorg. Ghem. 19, 314 (1899). 



■-) A. Rosenheim og R. Cohn: Zeitschr. f. anorg. Cheni. 27, 293 (1901). 



') J. Sand og Johanna Maas: Ber. d. deutsch, ehem. Ges. 41, 3367 (1908. 



*) 1. c. 



5) W. L. Clasivn: .lourii f. prakt. Chem. 96, 340 (1865). 



6) 1. c. 

 ') 1. c. 



