35 181 



CrRh--^ = Crm~ + Rh", 

 kan man pan lii^nende Maade, som det S. 24 blev gjort for Hexarhodanokromial- 

 ionens ^'edkomnu'n(le. lieregne Hastighedskonstanter for Pentarhodanoaquokromiat- 

 ionens Sønderdeling. Tabel 10 giver de derved vundne Tal. 



Tabel 10. 

 Hastighedskonstanter for Pentarhodanoaquokromiationens Sonderdeling ved 16" — 18°. 



Oplosning Nr 



Ch 



Belysning 



Hastighedskonstanter 



Afrundet Middelværdi 0,00014 0,0003 



Kun ved Beregningen af Processen i Bikarbonatopløsningen er benyttet en 

 anden Antagelse. I denne alkalisk reagerende Oplosning er Processen sikkert ikke 

 standset ved Tetrarhodanokromiat, men man maa snarere regne med, at alt Rhodanet 

 i det spaltede Pentarhodanokromiat er blevet ioniseret. Under denne Antagelse 

 bliver Spaltningsgraden ô Gange mindre end de i Tabel 9 anførte Tal. De i Tabel 10 

 for Oplosning 3 beregnede Konstanter er beregnede ud af denne Antagelse, og der 

 er beregnet Konstanter ogsaa af de Bestemmelser, hvor mere end 0,-5 Rhodanradikaler 

 er fraspaltet pr. Kroniatom. 



Det fremgaar af Forsøgene, at Pentarhodanoaquokromiationen i sure Opløsninger 

 i Mørke er ret bestandig. Naar Opløsningens Brintionkoncentration er ca. 0,ooi, varer 

 det i Mørke lire Dage, inden Halvdelen er spaltet. Men naar Brintionkoncentrationen 

 bliver lavere, gaar Spaltningen hurtigere, og naar Vædsken faar alkalisk Reaktion 

 meget hurtigere. 



Hvis det spaltede Pentarhodanokromiat i Virkeligheden ikke strax mister alle 

 sine 5 Rhodanradikaler i Bikarbonatopløsningen, er Konstantens virkelige Værdi i 

 denne Oplosning større end Tabellens, men allerede Tabellens Værdier er ca. 100 Gange 

 større i denne svagt alkaliske Opløsning end i den svagt sure Opløsning; dette viser, 

 at Pentarhodanokromiationen i Modsætning til Hexarhodanokromiationen er langt 

 mindre bestandig i alkalisk Vædske end i sur Vædske. 



Spredt Dagslys gør i sure Opløsninger Spaltningen over 10 Gange hurtigere 

 end i Mørke. Og endelig maa bemærkes, at Pentarhoda-noaquokromiatsyren i Æter 

 er langt ubestandigere end i Vand. 



Af Tabel 7 Side 2'6 over Rhodanets Fraspaltning fra Hexarhodanokromiationen 

 kan ogsaa uddrages Slutninger om Pentarhodanokromiationens Bestandighed. Naar 

 man saaledes sammenligner Fraspaltningen, der i Mørke er fundet for de to Opløs- 

 ninger i Vand, med Fraspaltningen i 0,1 n vSaltsyre, ses, at det 2. Ækvivalent Rhodan 

 fraspaltes lidt hurtigere i Vand end i den saltsure Opløsning. Heraf kan man slutte, 

 at Pentarhodanokromiationen i saltsur Opløsning er lidt mere holdbar end i Vand. 



25* 



