41 187 



Ved de enkelte Solvtitreringer faar man ikke umiddelbart bestemt Mængden af 

 et enkelt Stof. Men disse Titreringer kan ikke desto mindre give Oplj'sninger af be- 

 tydelig Værdi. De er navnlig benyttede til Bestemmelse af Mængden af komplex bundet 

 Rhodan i Oplosninger, af livilke Tri-, Tetra-, Penta- og Hexarliodanokromiforbindelserne 

 i Forvejen var blevet fjærncde ved Udtrækning med Æter. Ved mine første Maalinger 

 er de benyttede i videre Omfang, men da det er vanskeligt at udføre den første Titre- 

 ring med nogen stor Nøjagtighed i Opløsninger med rhodanrige Komplexer, har jeg ved 

 mine senere Undersøgelser strøget Anvendelsen af denne Analysemetode i andre Tilfælde. 



3. Bestemmelse af Krom «g Rhodan i samme Preve af et komplex Kroniirliodanid. 



Den benyttede Fremgangsmaade bestaar i at fælde Kromet ud som Hydroxyd i 

 alkalisk Vædske og derpaa titrere Kromet i Bundfaldet og Rhodanet i Filtratet. 



Forbindelsen sønderdeles ved Opvarmning paa Vandbad med rigeligt Vand og 

 et lille Overskud af Ammoniak. Navnlig for Hexarhodanokromiatforbindelsernes Ved- 

 kommende tager Sønderdelingen en vis Tid. Man kan se, naar Sønderdelingen er 

 forbi, da Vædsken saa er bleven ganske farveløs, og det udfældede graagronne Kromi- 

 hydroxyd samler sig. Derpaa filtreres fra, og Skaal og Bundfald vaskes nogle Gange 

 med varmt Vand, indtil Vaskevandet er rhodanfrit. I Filtratet titrerer man Rhodanet 

 med 0,1 eller 0,0;") normal Sølvnitrat efter Volhard. Kromihydroxydet paa Filtret 

 samt det, som har sat sig fast paa Skaalen, hvori der blev dekomponeret, opløses i 

 lidt kogende fortyndet Saltsyre, hvad der plejer at gaa let. I Opløsningen titreres 

 Kromet som sædvanlig med 0,05 normal Thiosulfat. 



Naar Forbindelsen, som skulde analyseres, indeholdt Alkaloid, sønderdeltes 

 i vandig-alkoholisk Oplosning, for at Alkaloidet ikke skulde udfældes sammen med 

 Kromihydroxydet. 



4. Kolorlmetrisk Bestemmelse af ionogent Rhodan. 



Paa Grund af de komplexe Kromirhodaniders betydelige Bestandighed i sure 

 Vædsker og deres i Forhold til Ferrirhodanidets kun svage Farve kan man bestemme 

 Mængden af ionogent Rhodan i deres Opløsninger ved at fortynde stærkt, tilsætte 

 salpetersur Ferrinitratoplosning og sammenligne Prøvens Farve med den Farve, som 

 kendte Oplosninger af Kaliumrhodanid antager ved samme Behandling. 



Sammenligningen udfortes paa den Maade, som Prof S. P. L. Sørenskn ^) anbefaler 

 at benytte ved kolorimetriske Brintionbestemmelser. Prøven, som skulde undersøges, 

 anbragtes i et Reagensglas, og det iagttoges, paa hvilken Plads i en Række af Reagens- 

 glas med Standardoplosninger det ifølge sin Farve skulde stilles. Reagensglassene, 

 som benyttedes, besad alle samme Diameter paa nogle faa Procent nær (18,0 — 18,5 mm). 

 Standardopløsningerne fremstilledes ved til 15 cm-^ fortyndet Ferrinitrat (10 cm-^ af en 

 meget koncentreret F'errinitratopløsning -j- 10 cm'' koncentreret Salpetersyre + 1 Liter 

 Vand) at sætte forskellige Mængder 0,002 normal Kaliumrhodanid og fortynde op til 

 20 cra^ med Vand. Standardopløsningerne maatte hver Dag fremstilles paa ny, da 



') Medd. fra Carlsberg Laboratoriet, 8. 60 (1909!. 



i). K. I). Vidensk.Selsk.Skr.. 7. R.-vklie, niilurviilensk. uj,' mrithem. Alil. XII. 4. 



