188 42 



deres Farve ikke kunde holde sig uforandret fra Dag til Dag. Kromirliodanidoplos- 

 ningen, som skulde undersøges, fortyndedes sædvanlig saa meget, at de ô cm ', som 

 sattes til 15 cm-' Ferrinitral, svarede til omkring 2 cm-^ 0,002 normal Kaliumrhodanid. 

 Naar man lavede en Række Standardprøver, hvor en følgende Prøve stadig var ca. 

 10 "/u stærkere end den foregaaende, saa kunde den Prøve, der skulde bestemmes, 

 uden større Vanskelighed indordnes i et bestemt Mellemrum i denne Række, d. v. s. 

 Rhodanbestemmelserne kunde udføres med en Nøjagtighed af ca. 5 à 10 "lo. 



Naar der kun var lidt ionogent Rhodan tilstede ved Siden af meget komplex 

 Rhodanokrom, gav Rhodanokromets Egenfarve Anledning til Vanskeligheder, og navnlig 

 den stærkt farvede Hexarhodanokromiation virkede generende. Disse Vanskeligheder 

 kunde dog nogenlunde overvindes ved, at man bagved Prøverne, som skulde sammen- 

 lignes, holdt Reagensglas henholdsvis med rent Vand og med Rhodanokroniopløs- 

 ningen, saa at man i begge Tilfælde saa gennem samme Lagtykkelse af Kromirhodanid- 

 opløsningen. 



Den kolorimetriske Rhodanbestemmelse er ogsaa blevet benyttet til Bestemmelse 

 af del samlede Rhodan i n dhol d i meget svage Opløsninger, idet alt Rhodanet 

 ved Kogning med Natriumhydroxyd forst blev gjort ionogent. 



5. Frenigangsmaade til Bestemmelse at Mængderne at de torskellige Rhodanokrnmi- 



komplexer i Blandinger. 



Den Fremgangsmaade, som er bleven anvendt til kvantitativ Analyse af Blan- 

 dinger af komplexe Rhodanokromiforbindelser, er følgende. Først udfældes de til- 

 stedeværende Penta- og Hexarhodanokromiater i Form af Kinolinsalte; og ved Titrering 

 af Krom og Rhodan i det udfældede Salt bestemmes, hvormeget Pentarhodano- 

 kromiat og hvormeget H exa rhodanokrom la I der har været tilstede. Derpaa 

 skilles ved Udtrækning med Æter de ovrige Komplexer i tre Fraktioner: 



1) De Komplexer, som under ingen Omstændigheder gaar over i Æter (Mono- 

 og Dirhodanokrom sammen med det rhodanfri Krom), 



2) Trirhodanokromet, som kan udtra^kkes med Æter af neutral Vædske og 



3) Tetrarhodanokromiatkomplexet, som kun udtra»kkes af sure Opløsninger. 

 Mængderne af Tri- og Tetrarh odanokromet bestemmes ved Kromtitreringer 



i de tilsvarende Fraktioner. Og i den forste Fraktion bestemmes baade Krom og 

 komplex bundet Rhodan. Naar disse to Bestennuelser kombineres sammen med en 

 Bestemmelse af det rhodanfri Krom ved Udfældning i Form af Kromalun, kan man 

 beregne Mængderne af Mo no rhodan o kro m og Dirhodanokrom. 



Vi vil se lidt nøjere paa de tre Flnkeltprocesser, hvoraf denne Fremgangsmaade 

 er sammensat: 



Kinolinfældni ngen, der giver Mængderne af (j-Rh^ ~ og CrRhJ~, 



Æterbehandlingen, der giver MæMigderne af CrRh^ og CiRli.^, og 



Al un fæld n i n gen , der giver Ma'ugderne af CrRht, CrRli^-+ og Cr+ + +. 



