250 10 



Tabel 2. Opløselighedsdiagrammet: d-Kaliumhydiotartrat-1-Ka 1 iiim- 

 hydrotartrat-Vandved/ = 20°C. 



Cd Cl fast Fase 



0.2513 0.2513 Racemat 



0.3040 0.2100 — 



0.3578 O.lrøS — 



0.4203 0.1383- — 



0.4825 0.1005 — 



0.55Ö8 0.0868 — 



0.5040 0.0940 d-Tartrat 



0,5260 0.0470 — 



0.5440 0.0000 — 



Figuren viser her et af 3 Grene sammensat Kurvesystem, svarende til de tre 

 faste Faser: d-, 1- og Racem-Forbindelsen. I de to Skæringspunkter, hvis Ko- 

 ordinater er følgende: 



Cd = 0.50, Cl = 0.10 

 Cd = 0.10, Cl = 0.50, 



er der Ligevægt imellem Racemat, Opløsning og henholdsvis d- og l-Tartral. De 

 to yderste Punkter i Raceniatkurven er ustabile, og deres experimentelle Realisation 

 viser, at der kan dannes overmættede Opløsninger af Tartralet. Det blev forsøgt 

 at fremstille lignende Punkter paa Tartratkurven, da det herved vilde være muligt 

 at realisere det instabile Skæringspunkt C, som svarer til Mætning med Hensyn til 

 d- og 1-Tarlrat, men dette viste sig, som allerede tidligere berørt, umuligt paa Grund 

 af Racematudskillelse. 



Betragter vi Dissociationen af Kaliumhydrotartrat og Kaliumhydroracemat: 



d-KHT--K+^d-Hr~ 

 ^^ KHR-^K+ + id-HT^-\-U-HT', 



saa faas ved Anvendelse af Masseviikningsloven paa de mættede Opløsninger: 



Ca+ • Cd-HT' == fri 



Under Antagelse af fuldstændig Dissociation faas for A-; virkelig en konstant 

 Værdi: /fj = 0.:50 for de tre Punkter af Opløselighedskurven, medens /c, vokser 

 omtrent proportional med ck altsaa med ca. 30 "/o. 



En tilnærmet Bestemmelse af Punktet C lader sig udføre, naar man antager, 

 at Opløseligheden af d-Tartratet paavirkes paa samme Maade af 1-Tarlrat som af 

 Kaliumklorid. Dette maa være meget nær rigtigt, da Dissociationen af Tartralet 



