13 253 



lighedsforholdet. I s:ia TilfældL- vil det simple Udtryk for .-I kunne ;invcndes og- 

 s:ia ved slivike Elcktrolyler. 



De to allolrope Former, hvis Opløselighedsforhold der her er Tale om, er 

 Kaliumhydroraceniat og Blandingen af de aktive Kaliumhydrotartrater. Opløselig- 

 heden af disse Salte skal undersøges med Anvendelse af f. Ex. Kaliumkloridopløs- 

 ning af samme Koncentration. Da vi ifølge det foregaaende ved, at Opløseligheden 

 af Blandingen ved Anvendelse af stærke Kaliumkloridoplosninger som Opløsnings- 

 middel niaa være dobhelt saa stor som Opløseligheden af del enkelte aktive Hydro- 

 lartrat, altsaa : 



Cd + 1 



kan man iindgaa at arbejde med den instabile Blanding og nøjes med at under- 

 søge Racemalets og d-Tartratets Opløselighed. 



Saaledes som det fremgaar af de nedenfor omtalte Forsøg, finder man ved 

 denne Undersøgelse f. d. første i de fortyndede Kaliumkloridoplosninger en For- 

 skydning af Opløselighedsforholdet '' i den ventede Retning, idet Værdien ved 



voxende Koncentration fjerner sig fra 1 (s. S. 15), og f. d. andet ved de stærkeste 

 Kaliumkloridoplosninger sluttelig en konstant Værdi for dette Forliold. Oplosningen 

 opfører sig altsaa i Overensstemmelse med de Fordringer, som maa være opfyldte, 

 for at Gaslovene skal kunne bringes i Anvendelse. Det er iovrigt utvivlsomt, at tungt- 

 opløselige Eleklrolyter i alle Tilfælde vil forholde sig paa lignende Maade, saa at 

 man ved denne Art Undersøgelser af de allotrope Elektrolyters Opløselighed vil 

 kunne bestemme Omdannelsesaffiniteten ganske almindelig. Da det fremdeles her 

 drejer sig om Egenskaber, der gør sig gældende hos de fortyndede Opløsninger, kan 

 disse Egenskaber ikke udelukkende være knyttede til Oplosninger, som er mættede, 

 men man maa i alle Tilfælde have, at det kemiske Potential af et Salt, som er tilstede 

 i fortyndet Opløsning i en koncentreret Opløsning af et Salt, som har en Ion fælles 

 med det første, maa kunne beregnes af Saltets Koncentration ved Hjælp af Gas- 

 lovene, idet: 



Tt = RTlnc + i, 

 hvor i er en Konstant. 



Opløselighcdsbestemmelsen udførtes ved at ryste Tartrat og Racemat i Over- 

 skud med Vand og Kaliumkloridopløsning i Thermostat ved / = 22°.0 og paafølgende 

 Analyse af de mættede Opløsninger ved Titrering med Baryumhydroxyd med Fe- 

 nolftalein som Indikator. Ved denne Titrering var Kuldioxyd omhyggelig holdt 

 borte. Opløseligheden er i de stærke Kaliumkloridopløsninger saa ringe, at Be- 

 stemmelser i dette Omraade maa være noget usikre. Der udførtes 4 af hinanden 

 uafhængige Forsøgsrækker med forskellige Præparater og forskellig Rotationstid. 

 Disse Rækker er i Tabellen opførte under I— IV. De angivne Tal betyder Antallet 



af Mol Salt i 1000 g. Vand. ' ' ' 0\ 



-5' 



\R^> 



