298 30 



Hantzschia Amphioxys var. elegantula Nitzschia oblongella Østr. ? 



Øslr. '? Diatoina pectinale Kiitz. var. subcapitata 

 Nitzschia crelicola Øsfr. ? øj,jj, 9 



— bilobata W. Sm. ? Coscinodisciis lacustris Grun. 



Ret paafaldende er det, at blandt disse 21 Arter er ca. Halvdelen (10) nye 

 Arter eller Varieteter, som Østrup har fundet. 

 II. Ser man nu paa de nys nævnte Lister over aérofile Diatoméer, opdager man, 

 at disse næsten alle horer til Pennatcv, og herindenfor atter til Rapbideæ. 

 Disse Former har altsaa Selvbevægeiighed. Den Tanke ligger da nær, at det 

 for disse Former kan være et virksomt Middel i Kampen for Tilværelsen 

 under deres Luftliv, at de aktivt kan bevæge sig og f. Eks. søge hen paa de 

 mere fugtige Steder under Tørkeperioder. 

 III. Endelig maa jeg gøre opmærksom paa, at de aërofile Diatoméer alle uden 

 Undtagelse hører til smaa eller meget smaa Former. Den største Form 

 er Hantzschia amphioxys var. geniiina, der naar en Længde paa 80 //. Den 

 næststørste er Pinniilaria borealis, der naar (30 rt. De øvrige er alle betydelig 

 mindre. 



Men endnu tydeligere viser delte Forhold sig, dersom man sammenligner 

 Størrelsen af de aërofile Arter med de hydrofile Arter, der hører til samme 

 Slægl eller blot de aërofile Varieteter med samme Arts hydrofile Varieteter. 

 Af Hantzschia ainphioxys's Varieteler er det saaledes netop de to mindste, der 

 findes i Luften, og Pinniilaria borealis maa jo ubetinget regnes til de smaa 

 Pinnularia-former. 



Af flere Arter har jeg ogsaa truffet særlig smaa Former, f. Eks. af Pinnu- 

 laria Brebissonii, Neidium affine og Nauicula cincta. 



Disse Størrelsesforhold kan ogsaa tænkes at slaa i F'orbindelse med Dia- 

 toméernes Luftliv, idet det synes at være en ret almengyldig Regel, at smaa 

 Organismer lettere taaler Udtørring end store (jvf. Hedlund 1913). 



Netop da nærværende Arbejde var omtrent færdigt, udkom en Afhandling af 

 R.H.France med Titlen „Das Edaphon. Untersuchungen zur Oekologie der boden- 

 bewohnenden Microorganismen" (Arbeiten aus dem Biolog. Inst. München Nr. 2) 1913. 



Jeg kan ikke indlade mig paa en nærmere Omtale og Kritik af dette Arbejde, 

 men blot fremhæve, at dets Autoritet rokkes stærkt, naar man opdager, at Slicho- 

 cocciis bacillaris betragtes som en — Chroococco'idé (Pag. 9 og 13). Forf. giver en 

 Liste over jordboende Diatoméer, der dels omfatter nogle af de samme, som jeg 

 har fundet, dels andre Arter. Han tager ogsaa i Betragtning Jord med større Fugtig- 

 hedsgrad, end jeg gør. Derved er sikkert mange af de Former, som jeg ikke har 

 fundet, kommet med i hans Liste. 



