306 38 



f. Eks. af Ammoniak, der navnlig i Landsbyer vel ikke er helt ringe, dog kan være 

 af nogen Betydning i denne Sammenhæng. Naar man tænker paa, i hvor ringe 

 Mængde Kulsyre fhides i Luften, vil man næppe finde det urimeligt at antage, at 

 Algerne skulde kunne assimilere Ammoniak fra Luften. 



I større Byer kan Forholdene aabenbart ogsaa være ugunstige for selve Algerne, 

 hvilket man kan iagttage i København. I Botanisk Have og Kongens Have, der 

 begge ligger i Byens Centrum, er Algevegetationerne ikke nær saa frodige som paa 

 Træerne i Frederiksberg Have, der ligger i Periferien. Det, der skader Algerne midt 

 inde i Byen, er sikkert det Lag af Kulstøv og andre SlofTer, som stammer fra Fa- 

 briksrøgen og lægger sig over alle Genstande. 



Den nederste Del af Træstammerne danner næsten altid noget for sig 

 selv. Her træffes omtrent uden Undtagelse en Algevegelation, selv om Slammen 

 iøvrigt er klædt med Lichener. Dette Algesamfund er omtalt af Sernander (1912), 

 men han gaar ikke nærmere ind paa det. 



Man træffer dette Samfund saavel paa Skovtræer, som paa Landevejstræer. 

 Som Eksempler paa de første nævner jeg: 



1. Fagus i Dyrehaven nær Eremitagen. Paa dens nederste 2 dm. bar den et 

 mørkt grønt Overtræk, hvori fandtes: 



Pleurococcus oulyaris. 

 — Nägelü. 



Stichococcus hacillaris. 

 Trochiscia hirla. 

 Chlorella sj). 



2. Fagus ved Klintens Rand. Møen. 



Hormidiiim ßaccidum. 

 Dactylococciis bicaudalus. 

 Stichococcus hacillaris. 

 Pleurococcus sp. 



3. Pinus i Strandskoven ved Køge, slaaende i Bevoksning sammen med andre Pini. 

 Paa Stammen fra ca. '2 m. over Jorden: 



Hormidium crenulatum. 

 Pleurococcus Niigelii. 

 Trochiscia sp? 

 Ved Jorden: Hormidium ßaccidum. 



Paa Landevejstræer er disse Algebevoksninger svage paa Træer, der staar paa 

 aaben Mark. Kommer man derimod hen imod en I^andsby eller blot mod et enkelt 

 Hus, ser man, hvorledes de breder sig op ad Slammen og faar en kraftigere grøn 

 Farve. Ude paa aaben Mark finder man i Reglen kun Pleurococcus-Arier {vulgaris 

 og Nftgelii) ; men nærmere ved beboede Steder kommer hertil : 



Prasiola crispa. 



— muralis. 

 Trochiscia hirta. (jvf West 1904 pag. 100.) 



