318 50 



i Traadform, „men val som små celliga skifvor eller oregelbundna kroppar, hvilka 

 lätt bilda svarmare". 



Nu er det jo imidlertid, som allerede omtalt, umuligt at danne sig noget Be- 

 greb om Hedlund's Resultaters Paalidelighed, da Afbildninger komplet mangler. 



Jeg mener da, at Spørgsmaalet trænger til en fornyet Behandling, inden man 

 kan antage det som afgjort. Foreløbig vil jeg derfor opretholde P. vulgaris Men. 

 som særegen Art. 



Jeg kan give nedenstaaende Oversigt over de danske Pleurococcusarter: 



A. Kromatoforen uden Pj'renoid. 



a. Større Celler (9—12^), som sjældent danner mangecellede Klumper; 1—2, 

 undertiden lappede Kromatoforer, en stor Cellekærne med tydelig Nucle- 

 olus, ej liggende tæt trykt op mod Væggen. 



P. lobatus Chod. 



b. Mindre Celler (4 — 8/^), ofte dannende større mangecellede Klumper; 1 

 vægstillet, tynd Pladekromatofor, Cellekærnen lille, ligger tæt op mod 

 Væggen. P. Nagelii Chod. 



B. Kromatoforen med Pyrenoid. 



a. Større Celler (8—20 ,«) med stjerneformet Kromatofor. Enlige Celler ellip- 

 soïdiske. Sporulation indtræder i Celler, der endnu er i Forbindelse 

 med andre. P. calcarius n. sp. 



b. Mindre Celler (4 — 7 ^) med undertiden lappet Kromatofor. Kun enlige 

 runde Celler danner Sporer. 



P. vulgaris Men. 



PZeurococcus-arterne har vist sig at være vanskelige at have med at gøre, naar 

 man vil dyrke dem i Renkultur. Kun for Beyerinck (1898) og Chodat (1909) er 

 saadanne lykkedes, og kun for denne sidste er det lykkedes at faa en a. R. af to 

 P/eurococc«s-arter, nemlig P. Nagelii og P. lohatus. Hans Kulturer af P. yu/gtar/s maa 

 derimod betegnes som Sp.-R. Hvilken Art, det er, Beyerinck har dyrket, er ikke let 

 at vide, da han hverken giver nogen nøjagtig Beskrivelse eller Afbildning af den 

 dyrkede Form. 



Jeg selv har haft Uheld med mig, naar jeg har forsøgt at dyrke P. Nagelii eller 

 P. vulgaris; men P. lobatus Chod. har jeg derimod faaet i Renkultur, hvorom nær- 

 mere under denne Art. 



I den danske botaniske Litteratur har man undertiden Angivelser om Pleuro- 

 coccas-arters Forekomst. Disse Angivelser har dog yderst ringe Værdi, da For- 

 fatterne hører til en Tid, hvor man ikke anvendte Navnene paa samme Maade, som 

 i Nutiden, og ikke skelnede de samme Arter som nu, og det er, vel at mærke, 

 umuligt at konstatere, hvilke Arter, af dem vi nu regner med, hine For- 

 fattere har haft for sig. Jeg anfører derfor ikke noget af denne Litteratur i det 

 følgende. 



