53 321 



tionen, der indtræder i Celler, der endnu er i Forbindelse med andre, medens hos 

 P. inilgaris Men. kun enlige, runde Celler danner Sporer. 



De af Chodat for denne Art 1902, pag. 281, fig. 194, A- J afbildede Former 

 er sikkert Chlorella-îovmer, som har vokset mellem Pleiirococciis. Chodat 1909 af- 

 bilder da heller ikke saadanne Former som hørende lii P. uiilgaris's Formkreds. 



A n m. Efter at det foregaaende var skrevet, er jeg bleven opmærksom paa, at 

 Wille (1901, pag. 17, pi. I, fig. 49—51) har beskrevet en Form, som meget 

 ligner min P. calcarius, men som af Wit.LE betragtes som „Formeringsakineter" 

 af Prasiola crispa. Da jeg aldrig i „Klintekongens Hule" har set den fjerneste 

 Antydning til, at P/eurococcus-cellerne skulde kunne vokse ud til Traade, 

 vægrer jeg mig foreløbig ved at antage, at de har noget at gøre med Prasiola; 

 tværtimod synes P. calcarius at holde sig ganske konstant; jeg har nemlig 

 jævnlig taget den med hjem til Undersøgelse siden '^lo 1912, da jeg første 

 Gang undersøgte ,. Klintekongens Hule". Sidste Gang, jeg indsamlede den, var 

 " 10 1913. I den Tid har jeg ikke set andre Former end de beskrevne. 



P. lobatas Chod. 



Chodat 1902, pag. 284. Chodat 1909, pag. 64. 



Tab. I, fig. 5-10. 



Cellerne hos denne Art er af mere hvælvet Form end hos P. vulgaris og Någelii. 

 Derfor danner de ikke saa mangecellede Komplexer, idet Cellerne hurtigt skilles fra 

 hverandre efter Delingen. Cellernes Størrelse hyppigst 8— 12 /i, men iovrigt meget 

 variabel. I hver Celle ses 1—2 vægstillede, tykke, undertiden lappede Kromatoforer, 

 der dækker næsten hele Væggen i Reglen med Undtagelse af det affladede Vægparti, 

 hvor to Celler støder sammen. Her findes et kornet Plasmaparti, hvori Kærnen 

 med en stor Nucleolus tydelig ses, navnlig efter Behandling med Jodjodkalium. 

 Endnu smukkere ses Kærnen paa fixeret og farvet Materiale, (se lab. I, fig. 8, 9). 

 I Kromatoforen findes intet Pyrenoid, men undertiden spredte smaa Stivelsekorn. 

 Mellem Kromatoforer og Cellevæg ses ofte et tyndt Plasmalag. Væggen er af Cellu- 

 lose. Undertiden ses ogsaa isolerede Celler, der da gerne er noget langstrakte af 

 Form. (Tab. I, fig. 5 b, d.) Med Hensyn til Kromatoforer og Cellekærne forholder 

 de sig som de almindelige Celler. 



Denne Arts Celler har en Tilbøjelighed til kun at dele sig i to Retninger, 

 medens Delinger i den tredie Retning kun sjældnere indtræffer. Der dannes derved 

 ofte store merismopedia-agtige Celleflader, hvilket gerne ses særdeles tydeligt hos 

 de epiphylle Exemplarer. (Tab. I, fig. 10.) Underliden ser man ogsaa en Celle dele 

 sig simultant i flere smaa (Zoosporer?) (Tab. I, tig. 6.) 



Denne Art kan vistnok danne Zoosporer. I en Koloni af den paa en Agai-- 

 spredning (Materiale fra Corylus i Kirkeskov (Stevns) M. S. A. efter Pringsheim 1912) 

 saas ved en svag Forstørrelse talrige Zoosporer i livlig Bevægelse. Jeg overførte 

 hele Kolonien til Agar med '/s "/o Druesukker, hvor den voksede godt og syntes al 

 være i absolut Renkultur. Helt sikkert kan det dog ikke siges, at Zoosporerne 



