65 333 



(svagt alkalisk Re:iklion) fik jeg den isoleret, dog vistnok kun iSp. — R. Tilsætning 

 af ^'•i'-'.u Glukose til Agaren har vist sig al befordre dens Vækst betydeligt. Naar 

 saadanne Kulturer bliver gamle, optræder dog Involutionsformer (tab. II, fig. 33 a). 

 I en simpel uren Kultur i en Opløsning af uorganiske Næringsstoffer (bl. a. 

 KH.,PO^, altsaa sur Reaktion) viste den sig at vokse fortræffeligt. Den hører ikke 

 til de Alger, der taaler megen Tørke. Den synes i Naturen at ynde organisk Stofs 

 Tilstedeværelse. Paafaldende er det, at den paa (5 af de 9 Lokaliteter, hvor jeg har 

 fundet den, vokser sammen med Hormidium flaccidum. 



Jord: Vejskrænt paa Hammeren (mellem Coccomijxa). 



Sti paa Møens Klint. 



Ambjerg (Vordingborg) (paa fugtig Vejskrænt mellem Coccomijxa). 



Raadnende Polypori : Møens Klint, Hvalsøe. 



Nederst paa Træstamme: Fagus paa Møens Klint. 



Straatage: Højerup, Høgdal (Askebjerg ved Veile). 



Granitsten: Granskov i Rude Skov. 



Fugtig Mur: Storehedinge. 



•2. Underorden: Ulothricales. 



Fam. Ulothricaceæ. 

 Stichococcus Nageli 1849. 



Slægten Slichococcus er oprindelig dannet af Nageli, og den omfattede tre 

 Arter: S.bacillaris, major og minor, der kun adskilte sig fra hverandre ved Størrelsen, 

 og Nageli selv var endog tilbøjelig til at mene, at de tilsammen kun udgjorde een 

 Art. (NÄGELI 1849, pag. 76). 



Den følgende Tids Forfattere opfattede alle Slægten paa samme Maade som 

 NÄGELI, saaledes Rabenhorst, Kirchner, Hansgirg. En væsentlig anden Opfattelse 

 gjorde Gay (1891) gældende, idet han ind under denne Slægt førte Former, som man 

 tidligere havde regnet til Slægterne Ulothrix eller Hormidium. Han fandt nemlig i 

 Cellens Bygning en meget stor Overensstemmelse mellem Slichococcus Näg. og Ulo- 

 thrix flaccida med Slægtninge. 



En Mængde Algologer fulgte Gav, f. Eks. Klercker 1896, Hazen 1902, Collins 

 1909, West 1904. 



Ogsaa Chodat (1902, pag. 268) følger for saa vidt Gay, som han forener Slicho- 

 coccus bacillaris og Hormidium flaccidum, men han gør Skridtet endnu mere radi- 

 kalt og slaar dem sammen til en enkelt Art, som han endog giver et nyt Slægts- 

 navn [Hormococcns). Senere har han imidlertid skiftet Mening, og (1909, pag. 117) 

 udtaler han, at Gay maa have taget fejl, og at Slægterne Stichococcus og Hormidium 

 bør vel holdes ude fra hinanden. 



F. Brand (1913) hævder endelig ligeledes med stor Styrke, at Gay's Opfattelse 

 ikke har nogen Berettigelse, men at man bør vende tilbage til Nägeli's Begræns- 

 ning af Slægten. 



I). K. 1). Vidensk. Selsk. Skr , 7 Række, naturviilensk. ttg niathciii. Afd. XII, 7. ^»^ 



