77 Mh 



med cl Udsnit i don ene Side, 1 hvilket man i Rcf^len saa Kærnen som en 



rund, lilar Blære. 

 2) Pleurococcus-Vignendc Cellegiupper, ligeledes af usædvanligt store Celler. (Tab. 



Hl, fig. 48.) 

 ',]) Involutionslornier. Traade sammensatte af store, opsvulmede, oliefyldte Celler, 



i hvilke Kromatoforen i Reglen var stærkt degenereret. (Tab. III, fig. 49). 



En Diagnose af Hormidium crenulatiim Kütz. maa da blive omtrent som følger: 



Ugrenede Celletraade 9^ — i8 /i tykke, i hvilke Længdedelinger af Cellerne fore- 

 kommer. 



Cellerne mere eller mindre afrundede, med lagdelt, tyk Væg. Skillevæggene 

 mellem Cellerne af forskellig Tykkelse, ofte saaledes, at Cellerne to og to er adskilte 

 af tynde Vægge. Skillevæggene tilbøjelige til at opløses, hvorved Cellerne adskilles 

 fra hverandre, paa Overfladen ofte uregelmæssigt riflede. 



Cellen med et kornet, ofte af Oliedraaber opfyldt Vægplasma, hvori en stor 

 Nucleus med tydelig Nucleolus. En meget tyk, pladeformet, uregelmæssig lappet 

 Kromatofor uden Pyrenoid og uden Stivelse. 

 Assimilationsprodukt: Olie. 

 Formering: 1) Dissociation af Traadene. 

 2) Dannelse af Aplanosporer. 

 Jeg har kun fundet denne Art paa Barken af forskellige Træer. Hansgirg 

 f. Eks. angiver (1886, pag. 64) at have fundet den ogsaa paa fugtige Mure og Jord. 

 Den Mulighed er vel ikke udelukket, at der her kan foreligge en Forveksling med 

 H. miicosum. 



Piniis: Strandskoven ved Køge, Rude Skov, Randbøldal, Rø Plantage, 



Silkeborg. 

 Fagiis: Ledreborg, Grejsdalen, Grib Skov. 

 Betula: Rude Skov. 

 Populus: Grejsdalen. 



Fam. Prasiolaceæ. (Biastospor aceæ). 



Prasiola Ag. (1821). 



Under dette Slægtsnavn forener man vistnok bedst en Del Arter, der oprindelig 

 er henført til 3 Slægter: Prasiola, Schizogoniiim og Hormidium (Wille 1909, pag. 7^). 

 Ved Arbejder af Gav (1891) og Imhäuser (1889) er det paavist, at Arterne rimeligvis 

 alle kan antage det for de tre nævnte Slægter karakteristiske Udseende, nemlig 



for Prasiola — Bladformen, 

 for Schizogonium — Baandformen. 

 for Hormidium — Traadformen. 

 Endvidere kan det vel anses for at være tvivlsomt, om selv de nævnte For- 

 skeres Arter i Virkeligheden alle lader sig opretholde. Ligheden mellem disse Arter 



