18 



liafva ock de gamla Cheniici fallit på den tanken, att all le- 

 kamlig lyC'isaligliet, hälsa och rikedom kunde erhållas ge- 

 nom denna vettenskapen: Men förfarenheten har visat, att 

 de, som hafva tracterat Chemien, i detta afseende, hafva i 

 stället för helsa och rikedom, gemenligen förskaffat sig en 

 sjuklig kropp och tiggarstafven. " ^) 



I ofvan berörda bref af d. 17 Jan. 1780 till konungen 

 heter det nu vidare om den stora hemligheten: „Ändtligen 

 har jag kommit till det beslutet, att helt uppriktigt publi- 

 cera alltsammans genom en bok, hvilken jag ej tviflar skall 

 göra den största uppmärksamhet i verlden. Men d:r Gum- 

 pertz har ?illtid åstundat, att denna saken blifver nu först 

 proponerad för E. M., jag sjelf har äfven någon gång tänkt 

 detsamma, ty ingenting skulle mera fägna mig, än att kunna 

 gagna min nådiga konung och mitt fädernesland, men jag 

 har alltid trott, att jag derigenom allenast exponerade mig 

 för ridicule uti en sak, som hela verlden är nu för tiden så 

 oändligen prevenerad emot och blifver sedan lika så onyttig, 

 som jag har förr varit. Icke desto mindre har jag sagt detta 

 för Deras Excellencer Grefvarne v. Höpken och Liewen in- 

 nan min hitresa och dessa trott lika med mig. Denna re- 

 san och företagandet af d:r Gumpertz är således något, hvar- 

 till han sjelf blifvit drifven af sin stora estime för E. K. M. 

 och den tanka han har om dess justice. Ehuru jag derige- 

 nom hasarderar min person och mitt renommée, så bör jag 

 ändock våga allt för att vara nyttig och har derföre ej varit 

 emot detta hans företagande. Följande plan har varit den, 

 till hvilken jag rådt d:r Gumpertz: l:o) Det han i Sverige 

 icke skall låta märka det aldraringaste af denna saken eller 

 att han eger min konnäsans för andra än allenast E. K. M., 

 de nämnda Herrar Rikets Råd, statssekreteraren Raron Lil- 

 jencrantz och Bergsrådet Sandels; hvarföre lian ock lofvat 



